AZ AQUINCUMI RÓMAI SZÖVET ANYAGA 37 



és a byssusról leliet «zó. A kétféle váladék iiiár alaki tulajdoii- 

 sáüokljaii : vastasísás,'. keresztmetszet, csavarodás, van-e lieave 

 (byssiis), A'agy nincs (selyem) stb. is igen eltér egymástól, de 

 még egyszerűbb volt a megkiilönböztetésiik, ha a vizsgálásnkhoz 

 poláros fényt használtam : amíg ugyanis a valódi selyem kétszer 

 fénytörő, tehát a sötétre állított nikolok közt világos, különljöző 

 színben játszó fonalaknak látszik, addig a kagylóselyem nem töri 

 kettősen a fényt, a látótér tehát sötét marad. 



Az aquincumi szövetben lévő rostok is barnák, csavarodot- 

 tak, némelyek hegyben végződnek, üvegszerűen törnek, kereszt- 

 metszetük többé-kevésbé lapított elipszis, vastagságuk különböző, 

 átlag 24— 3i' i)., nem kettősen fénytörő, teljesen egynemű, úgy 

 hogy mindenben egyezik a kagylóselyemmel, amit a kagyl('»ról vett 

 anyaggal való összehasonlítás is igazolt. 



Az aquincumi szövet tehát nem csak római eredeténél, 

 régiségénél, haiu^m anyagánál fogva is becses, mert tudtommal 

 ez az első riihalelet, melv kagvlóselvemből való. 



(A növénytani ;<zakosztály 1917. évi május hó 9-éíi tartott ülésébíil.) 



TiíZsonJ.: A budapesti egyetem növényrendszer- 

 tani és növényföldrajzi intézetének újabb herbárium- 

 beszerzései. 



Minden növényrendszertani, tiorisztikai és növényföldrajzi 

 nuiukálkodás legfontosabb feltételei közé tartozik a megfelelő 

 herbáriumi anyag. Különösen pedig gyakran döntő jelentőségű, 

 -hogy bizonyos szerzőnek a kívánt lelőhelyről származó eredeti 

 példányaihoz hozzá juthassunk. Ebből a szempontl)ól kívánatos, 

 hogy nagyoljb herbárinmok tartalma, különösen i)edig jelesebb 

 kutatók gyűjteményeinek hol-léte nyilvánosságra hozassék. Hazai 

 viszonyaink között az egész európa- ázsiai mérsékelt és hideg öv 

 növényei, az északamerikai mérsékelt öv növényvilágából pedig 

 legalább a közös növényfajok luruak kiUönös fontossággal. 



A négy-öt év óta fejlődő ijitézetünkbeu is a fenti irányban 

 kellett elsősorban a kellő alapról gondoskodni. Ezt egyetemünk 

 bölcsészettudományi karának és a nagyméltóságú vallás- és köz- 

 oktatásügyi minisztérium egyetemi ügyosztályának gondos, pár- 

 ti »ló előterjesztéseire a magas kormánv bölcs intézkedéseivel és 

 áldozatkézségével lehetővé is tette. Ma már az intézet az ezirá- 

 nyú más, európai egyetemi régibb intézetek mellett is megállja 

 helyét. 



Ha az intézet külön szervezve Kitaibel Pál ideje óta 

 állt volna fenn, úgy természetesen gazdagabb lenne, sőt, mindama 

 kiválóbb szakféríiakra gondolva, akik egyetemünkkel azóta kap- 

 csolatban álltak, kétségtelenül Európa egyik legérdekesel)b és leg- 

 értékesebb gyűjteményeivel rendelkezne. 



