28 HAVAS G, 



Említést kell még tennem az egy- vagy többlevélkepáros 

 szárnyas rendellenes herelevelekről is, amelyekről de V r i e s, 

 K a j a n u s, P e n z i g is megemlékeznek. Kétlevélkepáros szymme- 

 trikusan szárnyas levelet találtam a Medicago lupulindn és M. 

 sativán. Az ntóbbin az egyik legalsó levélke egyidejűleg laterális 

 hasadási! polyphyllát is mutatott (3 bal kép). A Magy. Nemz. Múz. 

 növénytani osztályának teratológiai gyűjteményében szintén láttam 

 a Tr. repy'ensen keletkezett öt levélkéből álló szárnyas levelet, 

 amelynek csúcsán a normális hármas levélke alatt hosszabb 

 szártag után még két levélke fejlődött. E levél a Medicagók, 

 Melilotusok stb. olyan öt levélkés polyphylliás leveleihez volt 

 hasonló, amelyeknek középső hoszszabb nyelecskén ülő levélkéje 

 két oldalt teljes laterális hasadást mutat. 



A hereféléken előforduló szárnyas leveleket szintén fasciatiós 

 megnyilatkozásnak tekintem, nem pedig atavistikus jelenségnek, 

 mint azt de Vries és feltevésekhez kötve Kajanus is állítja. 

 Utóbbi azt mondja ugyanis, hogyha a valóságnak megfelel ama 

 nézete, hogy a polyphyllia szintén fasciatiós jelenség, akkor a 

 polyphylliát még sem lehet atavismusnak tekinteni, mint azt a 

 ritkán található szárnyas herelevelek alapján de V r i e s-vel 

 együtt ő is állítja. 



A legtöbb növény ontogenesise alatt nagyjából és közelítően 

 feltünteti mindazokat a fejlődési változásokat, amelyeken a faj, 

 amelyhez tartozik, a phylogenesis folyamán valószínűleg keresztül 

 ment. A herefélék csiranövényének első lomblevele rendesen 

 egyszerű levél, a következők azonban már hármas levelek. A már 

 magasabb fejlődési fokon álló szárnyas-levelű Onobrychis sativa 

 első lomblevele egyszerű, a következő néhány levél ujasan ösz- 

 szetett hármas, az ezek után következők már fokozatosan több- 

 levélkepáros szárnyas levelek, amiből az világlik ki, hogy e 

 növényfaj legrégibb őseinek egyszerű leveleik voltak. Ezekből 

 hármas levelű fajok keletkeztek, amelyeknek átalakulása folytán 

 a többlevélkepáros szárnyas-levelű fajok származhattak. 



A herefélék szemmel látható polyphylliás megnyilatkozásá- 

 ban, hogy valóban újabb fajok létrehozására irányuló törek- 

 vést találok, mutatja az, hogy az ily anomális fajokban az 

 átörökléssel járó belső okok tényleg megvannak, bár gyakran az 

 anomália külső hatás hiányában nem nyilvánul meg. Ilyen pl. a 

 de Vries-féle Trifolium quinquefolium és még több más 

 öröklődő rendellenességet feltüntető elemi növényfaj, melyeknek 

 ivadékai között rendesen 30 — 40'7o-ot tesz ki az anomális növé- 

 nyek száma, de kedvező viszonyok között számuk 80— 90'Vo-i'a 

 is emelkedhetik. Ezeket a rendellenes fajokat, melyeknek úgy a 

 rendellenes, mint normális egyedeiben is az átöröklés belső okai 

 szintén megvannak, amelyek növényein, tehát akár a közvetlen 

 utódokon, akár valamelyik későbbi ivadékon a rendellenesség 

 ismét erőteljesen megnyilatkozik, de Vries „közép fajok^-nak 

 nevezi. 



