6 



KUNTZ J. 



az alkaloida szövetrendszeibeli elhelyezését pontosan megálla- 

 píthassnk, a reakcióhoz két három sejtrétegnyi vastagságú met- 

 szeteket kell készíteni és szövettani összehasonlítás céljából 

 ugyanabból a részből 1—2 sejtrétegnyi vékonyabb metszeteket 

 is. A vékonyabb metszeteket ojyképen állitotíam elő, hogy a vizs- 

 gálandó növényrészt (kivéve a magvakat) alkohollal megke- 

 ménjatettem és kézben vagy bodzabél között metszeteket ké- 

 szítettem. A nnigvakat erre a célra sellakkal bodzabélbe ra- 

 gasztottam és ekképen előkészítve metszettem. A reakcióhoz 

 szükséges vastagabb metszeteket a következőképen állítottam elő : 

 a növényi részekből bodzabél között ügy a hossz- mint a kereszt- 

 metszetekből 10 — 15 metszetet készítettem. Ezeket a fentebb leírt 

 módon letisztított tárgylemezekre, vagy pedig azokon elhelyezett 

 egy cseppnyi reagensbe helyeztem. 



Külön-külön a mikrochémiai reagensek mindenikéhez egy 

 kis, egyik végén hajszálcsővé húzott cseppentő üvegcsövet hasz- 

 náltam. Kísérleteindiez a következő reagenseket használtam : 

 1. a jód-jódkáliumot (I— 1 : 200). 2. A Siim-'jensen (l. XIII. 78. 1.) 

 által először használt brómmal telített brómkáliumoldatot (207o); 

 ezt találtam minden esetben a legbiztosabb reangensnek az al- 

 kaloida kimutatására. 3. Kálium-bismuth-jodidot (D r a g e n d o r f — 

 l^raut). amelyet következőképen készítettem : 3 gramm bismuth- 

 dihydroxyl- nitrátot 20 cm^ tiszta 1*18 f. s. salétromsavban oldunk; 

 ezen oldatot lassankint folytonos kevergetés közben 277 g jod 

 káli töményoldatába öntjük. A keletkező salétromsavas kálit az 

 oldat erős lehűtésével kristályosítjuk. A szüredéket 100 cm ■' vízben 

 oldjuk. 4. Kálium-higany -jodid (M a y e r) : 13'546 g higany-chlorid. 

 49"8jódkálium, 1000 köbcentiméter desztillált vízben oldva. ö. Cser- 

 sav (1 g csersav, 9 cm^ víz. 1 cm^ alkohol), kálium-higany-jodid -j- 

 kénsav (2 : 1), Barth szerint. 6. A jódot, mint gőzalakú reagenst 

 Barth előírása szerint használtam. 7. A hyoscyamin kimutatá- 

 sára K a c i b r s k y (1. IV. 1595.) dymeíylamido-bensaldehydet 

 használ. Nekem ezen reagenssel az alkaloidát nem sikerült kimu- 

 tatnom. 



Az alkaloida quantitatív kimutatására gyógyszerkönyvünk által 

 előírt módszert használtam az alább leírt módosításokkal. A teljesen 

 elporított, exssikkátorban szárítotti növényi részek lOgr.-njá meny- 

 nyiségét200 cm^-es sárga, beköszörült dugóval ellátott gyógy szeres - 

 üvegbe helyeztem, majd 120 g aether és 4 cm" lOVo'Os ammóniaolda- 

 tot mértem hozzá, amellyel 2 órán keresztül jó erősen ráztam, majd 

 az oldat tisztulása végett egy óra hosszáig állni hagytam és 

 desztillált vízzel újból jól kiráztam. A folyadék tisztuh'isa után 

 száraz, fedett szűrön az aetheres oldatból 84 g'rammot jenai üvegből 

 készült dugós Erienmayer-lombikba mértem. Az Erlenmayer-lom- 

 bikot hosszúcsövű Liebig-féle hűtővel kötöttem össze és elek- 

 tromos lámpán addig desztilláltam, míg a gőz lakmuszpapirral az 

 ammóniára reakciót nem adott. A maradékot több ízben tiszta 

 neutrális aetherrel a választótölcsérbe bemostam és amennviben 



