A HYOSCYAMUS NIGER ALKALOIDATARTALMA í 



szükség volt, annyi aethert adtam hozzá, hogy az egész folyadék 

 körülbelül 100 cm ' legyen. A választótölcsérben levő aetheres 

 oldathoz — sósavat adtam, az alkaloida mennyiségének meg- 

 felelően és azzal hosszasan és erősen összeráztam. A folyadék- 

 rétegek elválása és tisztulása után (mint ezt a magyar gyógy- 

 szerkönyv a chinakéregkivonat alkaloidatartalmának meghatá- 

 rozásához előírja) a folyadékot egy kis nedves fedett szűrön egy 

 dugós 250 cnr'-es jenai üvegből készült Erlenmayer-lombikba 

 szűrtem. A választótölcsérben levő aetheres oldatot még 4 ízben 

 15 cm'' vízzel kiráztam, a folyadékrétegek megtisztulása után 

 fentebb leirt módon a vizesoldatot leszűrtem, a szűredékhez egy- 

 két csepp jódeosiii-indikátort adva (1 : 500 alkohol) és 1 cm 

 magas aethert rétegeztem feléje. Ezután a hozzáadott savmennyi- 

 ségnek megfelelő mennyiségű —- nátrium-hidroxidot adva hozzá, 

 az alkaloida által megkötött savmennyiséget egy — sósavval ti- 

 ^ráltam. Majd újra egy cm' — nátrium-hidroxidot adva hozzá, 

 ismét visszatitráltam. Az elhasznált köbcentiméterek száma szo- 

 rozva 0"0028y-el (a hyoscyaminra értve), adja a "^/q-os tar- 

 talmat. 



Hibák elkerülése végett a következőkre kell különösen 

 tekintettel lennünk. A mérőoldatoknál lehetőleg ugyanazon pi- 

 pettákat és bürettákat kell használni mindig a pontig feltöltve. 

 Az Erlenmayer-féle lombikok közül csak azokat szabad hasz- 

 nálnunk, .'.melyek nem adnak alkalikus reakciót a jódeosinnal. 

 A használt anyagokra vonatkozólag megjegyzendő, hogy a extra- 

 hálásra használt éter mindig állandó fajsúlyú és víztelen legyen. 

 A quantitativ meghatározásnál az alkalcidák szabaddátételére 

 eddig használt nátron és kálilúg helyett gyógyszerkönyvünk által 

 ajánlott ammóniának 10"/o-os oldatát használtam. Ezzel ugyanis 

 az alkaloidák hosszabb ideig melegíthetők és eltarthatok [Kraut 

 és Lossen (1. Ví. 179.1.).] Titrálás előtt azonban az ammóniát 

 teljesen el kell párologtatnunk, mert a legkisebb nyoma is nagy 

 hibákat okoz az alkaloida javára. 



A vizsgálandó anyag poritásakor a következőkre kell ügyel- 

 nünk : a megszárított növényi részeket a rájuk tapadt portól a 

 porítás előtt szabadítjuk meg, úgy hogy szitán ismételten ki- 

 rázzuk, mert a rájuk szállott por nem csekély mértékben csök- 

 kentené az alkaloida kimutatható mennyiségét. A növényi részeket 

 mozsárban porítottam s a gyógyszerkönyv által a finom porok 

 részére előírt szitán átszitáltam. Fontos az ekképen teljesen finom 

 poralakú növényi részeknek szitálás után való újbóli összekeve- 

 rése, különösen a leveleké, mert az erek és a levéllemez külön- 

 böző alkaloidatartalma különféle eredményeket adna. A por 

 teljes kiszárítása céljából a gyógyszerkönyvünk által elő- 

 írt szárítószelencéhez hasonló nagyobb szárítószelencét hasz- 

 náltam. 



