ADATOK BALATON FLÓRÁJÁHOZ 19 



teljes bizonyossággal", és ez abban nyilvánul meg, „hogy a 

 hőmérséklet napi menetében, vagyis rövid időközök nagy hőmér- 

 sékleti különbözeteit tompítja. Ez a hatás az egész Balaton 

 vidékén megvan, de nagyobb azokon a helyeken, ahol valame- 

 lyik uralkodó széliránya Balatonon keresztüljut az illető helyhez". 

 Ez a hatás azonban nem jelentős a növényzet szempontjából, 

 kivált minthogy „a Balaton csapadékának legnagyobb részét 

 délnyugatra, nyugatra küldi". ^ 



A jóformán Sáringer nyomán ismertetett éghajlati viszo- 

 nyok, de kivált a szelet illető sajátságok hatása meglátszik a 

 Balaton- tavi és a tó környéke növényzetének kialakulásában, 

 különösen pedig ökológiai jellemvonásában. Az éghajlati tényezők 

 közül mostani közleményemben elsősorban a szél hatásával óhaj- 

 tok foglalkozni, amely különben többé-kevésbé befolyásolja a 

 Balaton partján a hőmérsékleti, de különösen a csapadékviszo- 

 nyokat. 



A szélnek a növényzetre gyakorolt hatásáról bőven emlé- 

 keznek meg az általános biológiai és ökológiai munkák.'^ Ezt a 

 hatást Solms Laubach^ röviden összefoglalva indirekt és direkt 

 hatásnak mondja. Már inkább részletezi ezt A t k i n s o n,* amidőn 

 tömör rövidséggel felsorolja a szélnek a növényzetre gyakorolt 

 hatását, amely megnyilvánul a gyors párolgásban, fák kidöntésé- 

 ben, növényrészek letördelésében, fák és cserjék elalaktalanítá- 

 sában és a homok fuvásában. 



Különben a szél hatásával magyar írók is foglalkoztak 

 és e rés'/ben csak Bernátsky^ és az én közleményemre "^ 

 mutatok rá. 



A felsorolt irodalmi források felmentenek attól, hogy a szél 

 különféle hatásairól részletesebben megemlékezzem és megenge- 

 dik, hogy közvetlen • a Balaton mellékén megnyilatkozó hatását 

 vázoljam. 



A Balatonon és környékén a szélnek leginkább két hatása 

 nyilvánul meg, nevezetesen a párolgás gyorsításában és a fákra 

 gyakorolt oldalnyomás alakjában. A homok fúvása is bizonyos 

 módosított alakban előfordul. Ellenben nagyon ritkán esik meg. 



^ Sáringer i. m. 95. 1 



- Eug. Warming Lehrbuch der ökologischen Pflanzengeographie III. 

 Aufl. V. E. Warming u. P. T. Graebner. Berlin, 1914. p. 63—71. — Dr. A. 

 F. W. Schimper, Pflanzengeographie auf physiologischer Grundlage. Jena. 

 1898. p. 84— 90. — P. Graebner : Lehrbuch d. alig. Pflanzengeographie. Leip- 

 zig, 1910. p. 221—228. 



' H. Gráf zu Solms Laubach : Die leitenden Gesichtspunkte einer 

 allgemeinen Pflanzengeographie. Leipzig, 1905. p. 82. 



* G. T. Atkinson: Botany for high schools. New-York, 1912. p. 452. 



* Növényökológiai megfigyelések Lussin-szigete déli részén. Termé- 

 szetrajzi Füzetek XXIV. k. 1901 p. 103 — 111. — A verseci hegység növény- 

 zetének általános jellemzése. Pótfüzetek a Term.-tud. Közlönyhöz LXI. 1901. 

 — A szél mint növényökológiai tényező. Természettud. Közi. XXXII. 

 1900. p. 703. 



« Szélnyírta lucfenyők. Erdészeti Lapok, XLV. évf. 1906. p. 209—216. 



2* 



