20 MÁGOCSY-DIETZ 8. 



hogy a szél fákat döntsön ki, fák és cserjék rendes alakját 

 kiforgassa, — néha-néha megtörténik, hogy egyes növényrésze- 

 ket, ágakat stb. letördel. Ezekkel, mint kivételesen és esetlege- 

 sen jelentkező hatásokkal, nem foglalkozom, hanem csak a 

 szárító hatásával és a mechanikai hatás előbb említett formáival. 



A szélnek a Balaton környékén való szárító hatásának 

 magyarázatát találjuk a közleményem bevezetőjében enűített 

 sajátságokban. Nevezetesen a nagyon gyakori, párájától megfosz- 

 tott északi és nyugati szelek, a növényzet java tenyészése idején 

 uralkodó nag3'obb meleggel és az ugyanazon időben a legtöbb 

 helyen hiányzó csapadékkal kapcsolatban a növényeket jóval 

 nagyobb mértékben késztetik párolgásra, semhogy a többnyire 

 homok- és lösztalajból a veszteséget pótolni tudnák. És hogy ez 

 a hatás jórészt a szélnek tulajdonítandó, legjobban bizonyítja, 

 hogy a hatásnak megfelelően kialakult növényzettel a partvidék- 

 nek azokon a részein találkozunk, amelyeket a bevezetőben emlí- 

 tett gyakori szelek járnak, így nevezetesen a délkeleti, úgy mon- 

 dott somogyi parton, és pedig Balaton-Beréuytől egészen a Bala- 

 tonon túl északkelet felé, egészen körülbelül Lepsényig, de az 

 északnyugati partnak is azokon a részein, amelyeken a hegyek 

 kissé távolabb esnek a parttól, mint pl. Alsóörstől Zánkáig, sőt 

 ezeken a helyeken is a parthoz közeleső hegyek is jórészt a 

 szél hatására xerofil jellegű növényzettel bírnak, mint pl. a tihanyi 

 félsziget hegyei, amelyek közül még a 235 m magas Csúcshegy 

 is xeroíil növényzetű. A somogyi parttól távolabb eső részeken 

 is érezhető ez a hatás, de a széljárás öve vagy határa nagyon 

 szabálytalan és többnyire a halmok, hegyek által van hatá- 

 rolva. 



A szélnek ez a szárító hatása különösen kitűnik a mocsári 

 növényzeten, a mezőségen és a fás növényzeten. 



A balatonmelléki mocsári növényzetet, beleértve a nádaso- 

 kat, az ú. n. berkeket részletesen ismertette B o r b á s a Bala- 

 ton flórájáról szóló részletes munkájában. ^ 



Erre való hivatkozással csak rámutatok arra az általánosan 

 ismert jelenségre, hogy a mocsári növények legtöbbje bármely 

 éghajlat alatt is xerofil, vagyis védekezik a nagyobbméretű párol- 

 gás ellen. Különösnek tűnik ez fel, minthogy tudjuk, hogy a 

 mocsárban bőven áll víz rendelkezésükre. Csakhogy ne feled- 

 jük, hogy ez a víz nem tiszta víz, nemcsak anorganikus vegyü- 

 leteket tart oldva, hanem organikus vegyületeket is. Már pedig 

 tudjuk, hogy hígított szervetlen savak a párolgást csökkentik, 

 az organikus savak és alkaliák a párolgást elősegítik."'' A vízfel- 

 vételt különösen korlátozzák Schimper^ szerint a humuszsavak, 



1 Dejtéri Borbás Vince : A Balaton tavának és partmellékének növény- 

 földrajza és edényes növényzete. Budapest, 1900. 123 — 145. 1. 



2 Jóst L. : Vorlesungen Über Píianzenpliysiologie. III. kiadás. 1913. p. 63. 

 2 Schimper D. A. F. W. Pflanzengeographie auf physiologischer Grund- 



lage. Jena, 1898. p. 6. 



