ADATOK BALATON FLÓRÁJÁHOZ 



21 



viszont Dachnovszky^ szerint a mocsárban élő hasadó gombák 

 is korlátozzák a vízielvételt. Bármelyik álljon is meg a magya- 

 rázatok közül, az kétségtelen, hogy a mocsári növények tekin- 

 télyes része kénytelen a nagyobb párolgás ellen védekezni, vagyis 

 xerofil jellemvonásokat fejleszt. Nagyon természetesen ez nem 

 minden mocsári növényen egyforma, amint hogy nem egyformán 

 korlátozódik vizfelvéteíiik sem. De nem is szükséges, hogy egy- 

 forma mértékű xeroíil bélyeget öltsenek magukra, mert hiszen a 

 környező levegőbeli viszonyok sem egyformák, 



A Balatonparton a szárító szelek járta területen kétségen 

 kívül nagy mértékűek a párolgást elősegítő tényezők és ezért 

 főleg azok a mocsári növények — mindég csak azokat tartva 

 szem előtt, a melyek lombjukat a levegőben fejlesztik ki — 

 fognak nagyobb mértékben elterjedni, amelyek úgy a vízfelvétel 

 nehézségével, mint a párologtatásra serkentő tényezőkkel meg 

 fognak tudni birkózni. 



Ezek között első helyen áll a nád, mint kiválóan xerofil 

 növény, amely nemcsak a vízben bővelkedő mocsárban, nemcsak 

 a kiszáradt mocsár talajában, de még a lösz- vagy homoktalajú 

 halmok lejtőjén is itt-ott jól tenyészik, ha nem is mindig virág- 

 zik. A termőhelynek ez a különbözősége leginkább bizonyít ellen- 

 állóképessége mellett, és minthogy ezek a termőhelyek a vízfel- 

 vételt illetőleg valamennyien száraz talajúak, kitűnő példájául 

 szolgál a xeroíil növénynek. 



A nádnak ez a sajátsága magyarázza meg a Balaton kör- 

 nyékén való nagymérvű elterjedését. A nagyterjedelmű berkeket 

 jóformán a nád alkotja. 



Igaz, hogy a nád mellett még más hasonló természetű növé- 

 nyek is részt 'kérnek a mocsárból, amennyiben ezek is többé- 

 kevésbé xeroíilek. Ilyenek többek közt a Cladium Mariscus L., 

 amely egész cladicetumokat alkot ^ és egész szervezetében xerofil- 

 bélyegeket mutat. Hasonlóan viselkednek a Scirpusok, kivált a 

 a Se. maritimus L. Se. lacustris L., Se. pungens Vahl., amelyek 

 itt-ott kisebb-nagyobb területű seirpetumokat „alkotnak, vagy a 

 nádas szomszédságában, vagy pedig egymagukra, pl. a Scirpus 

 lacustris, amely jellemzően a víz tükrét nem lepi el teljesen.'* 



Ugyanígy viselkednek a Carex-fajok is, amelyek közül a 

 Carex strieta Good. az ismeretes zsombékos területeket foglalja 

 el, de már inkább csak a száraz szelek hatásának kitett terület 

 külső határa felé.* Itt-ott még a Schoenus nigricans L. is nagyobb 

 területet foglal el. 



1 Botanical Gazette, 1910. 49. k. 325. 1. 



* Botanikai Közlemények. 1914. 118. 1. 



^ Vinzenz Borbás : Dia pflanzengeographischen Verhaltnisse der Bala- 

 tonseegegend. Deutsche Bearbeitung von Dr. J. Bernátsky. Budapest, 

 1907. p. 8. 



* Bot. Közi. 1914. p. 123. 



