24 MÁGOCSY-DIETZ S. 



lésének akadályául Borbás is, de még- inkább Bernátsky' 

 a kultúrát mondja, amennyiben a partmelléki lakosok mezőgaz- 

 daságuk kiterjesztésére hódítanak meg több és több területet, 

 amennyiben a legelő marhájuk nem kíméli, különösen a száraz idő- 

 szakban, az elérhető lombokat. Kétségtelen, hogy ezzel a jelen- 

 ségekkel is találkozunk helyenként, különösen pedig azokon a 

 határterületeken, ahol már az erdő megtelepülhet és megmarad- 

 hat. Azokon a területeken azonban, amelyek, talajuk kedvezőt- 

 len voltáról nem is szólva, erősen ki vannak téve a szárító szél 

 hatásának, még a kultúra támogatása mellett sem alakulhat meg"^ 

 az erdő az e területeken honos fafajokból. Nem szabad ugyanis 

 félrevezettetnünk magunkat pl. a Siófokon, a Lellén mestersége- 

 sen telepített fekete és részben erdei fenyőkből alakított erdők 

 által. Az én magyarázatomnak nem mond ellen sem a tihanyi 

 (szarkadi) ültetett kis erdő, sem a parthoz már közelebb eső 

 zamárdi erdő, de még kevésbé a partig leérő fonyódi erdő, 

 amelyiknek mindegyike elhelyezésénél fogva is a szárító szelek 

 folytonos hatása ellenében védelmet talál. Különben is nem sza- 

 bad általánosítanunk magyarázatomat, amely főleg és elsősorban 

 a szél járását, a csapadékhiányt és a nagy meleget leginkább 

 bíró arra a területre vonatkozik, amely a Balatonnak északkele- 

 tibb felére esik és amely Bogdánffy munkájának I. tábláján^ 

 500 mm, vagy még kevesebb évi csapadékátlaggal bír. 



Az erdőnek az adott viszonyok közt való megalakulási 

 lehetősége körülbelül összeesik azzal a határral, amelyet a mai 

 erdők jeleznek és amelyet Lóczynak a Balatonról szóló nagy 

 munkához mellékelt térképe feltüntet. ^ 



Ezek közül az erdők közül mutattam be első közleményem- 

 ben a szemesit és a szoládit, amelyek csekély mezőgazdasági 

 terület által megszakítva folytatódnak kelet felé a csepelyi és 

 karádi erdőben, amelyek már valóban erdei tenyészettel is 

 bírnak. 



De még itt is, különösen az erdő szélein, meglátszik a 

 fatenyésztés küzdelme, ellenben a védett helyeken valóban bujál- 

 kodik. Ez utóbbira kitűnő például szolgál a Kötse határában az 

 Aszó-árok, amely az öszödi és köröshegyi erdő sarka irányába 

 esik (Csillagos-hegy 315 m). Ez utóbbi erdő is lösz-, illetőleg 

 pontuszi talajon^ áll, de már a szárító szél övén túl esik és nem 

 fiatal, de régi, úgy látszik, magától felújult szál- és sarjerdő, 

 melynek fái a kocsánytalan és a csertölgy, a szil, a kislevelú 

 hárs, a gyertyán^ a mezei juhar és meglehetős bőven a barkóca 



^ Bernátsky i. m. 49., 55. 1. 



2 Bogdánffy Ödön : A Balaton környékének csapadékviszonyai. Buda- 

 pest, 1898. 



^ A Balaton tudományos tanulmányozásának eredményei. A Balaton- 

 tónak és környékének térképe. Budapest, 1902. 



* Lóczy Lajos : A Balaton környékének geológiai képződményei. 

 Budapest, 1913. 268. 1. 



