ADATOK BALATON FLÓRÁJÁHOZ 



25 



galagonya. A fák alját és meglehetősen világos közeit bőven 

 töltik ki a cserjék, amelyek között leggyakoribb a galagonya, 

 varjútövis hevge és a fává alig alakuló virágos kőrisfa. Hogy 

 peciig az erdő már erdőtalajon áll, bizonyítják az erdőalji növények 

 minők a Festuca gigantea, Pulmonaria officinalis és a Neottia 

 nidiis aris. 



Alig néhány lépésre ettől az erdőtől veszi kezdetét a pon- 

 tusi rétegbe 'meglehetős mélyen bevágódott és kelet felé irá- 

 nyuló Aszó-árok, amelynek derék nyáron alig itt-ott vizet tartó 

 medre, különben árnyas partjait nedves talajt kedvelő növények 

 sűrűn lepik el. míg az árok lejtős partjait a kevésbé beárnyé- 

 kolt helyeken Polggomim aviculare, Calamagrostis epigeios, de 

 legtöbbnyire sűrű fa- és cserjenövényzet foglalja el olyan bujál- 

 kodó sűrűséggel, hogy rajta alig lehet áthatolni. A part feletti 

 részen akácok, lejebb nyár, cseresznye, bodza stb. tenyészik, 

 amellyeket a kondó és az iszalaghércse fon össze. A jól beár- 

 nyékolt talajon gombák nyomait is bőven találtam, ezek közt a 

 Phallus impudicust. 



Ettől az ároktól délkeletre veszi kezdetét a karádi, illető- 

 leg csepelyi nagy erdő, amelynek első őrsei még a szárító sze- 

 lek nyomait mutatják. Nevezetesen a kötsei völgytől délnyugat 

 felé eső lejtőin már messziről feltűnnek a lejtő kiálló pontjain 

 tenyésző ezüsthárs idős törzsei, keverve hatalmas gyertyántör- 

 zsekkel, amelyeknek közeit a mélyebb helyeken a legkülönbözőbb 

 cserjék bőven lepik el. 



Az ezüst hársnak csepelyi előfordulását már B 1 a 1 1 n y ^ 

 is említi. Néhány hatalmas törzsön kívül több apró kis fticskát 

 is találtam, amelyekről megállapíthattam, hogy gyökérsarjak. E 

 helyen hiába kerestem magról nőtt csemetéket, de minthogy 

 nagyon érdekelt ilyeneknek a megkeresése, szíves vezetőm, 

 Szemnecz Emil tisztelt barátom ilyenekhez is eljuttatott. 

 Nevezetesen Kötse községben elterülő régi, gyönyörű fatenyé- 

 szettel ékes parkjának területén levő, jóformán magától tenyésző 

 öreg ezüsthársak közelében magcsemetéket is találtam, bizony- 

 ságául annak, hogy kedvező körülmények közt — minő itt a 

 forrásoktól nedves talaj — az ezüsthárs még előfordulásának 

 ezen a határán magról is szaporodik. Megjegyzem, hogy ez 

 az előfordulás délebbre esik az öszödi és endrédi termő- 

 helyektől. " 



Az előbb említett gyertgánfák nem alkotnak zárt állományt, 

 sőt egyenkint állanak. Körülijeiül 80 — 100 cm átmérőjűek. Koruk 

 elég tekintélyes lehet, bizonyságául annak, hogy a gyertyán a 

 szárazságot elég jól bírja, amit különben a szemesi kertek- 



1 Erdészeti Lapok XLVIII. évf. 1909. 587. 1. — Fekete L. és Blattny 

 Tibor : Az erdészeti jelentőségű fák és cserjék elterjedése a magyar állam 

 területén. I. k. Selmecbánya, 1913. 41., 135., 614 , 615. 1. 



^ Botanikai Közlemények 1914. évf. 125. 1. 



