ADATOK BALATON FLÓRÁJÁHOZ 29 



virágos növény a tóban. Ugyanez áll azonban a tóban a part 

 szélétől távolabbra mefitelepedő víz alá merült növényekről is, 

 de különösen a Balatont jellemző Potamogeton perfoliatus L. és 

 a Myriophillum spicatum L. elterjedésére nézve is. Ez annyira 

 jellegzetes, hogy előbbinek kiterjedtebb fészkei vagy telepei is 

 a Balatonnak csak azon a részein találhatók, ahol a széltániasz- 

 totta hullámverés még nem érte el a somogyi part közelében 

 kifejlődő erősségét, különben ez az elterjedése a meder nagyobb 

 mélységével is összelügg. Nevezeteden, amint Bernátsky^ 

 helyesen mutatott rá, a meder talnjának is jelentős befolyása 

 van erre, ugyanis ez nagyon laza, könnyen mozgatható ho- 

 mok, vagy homokos iszap, amely hasonlókép mozog a hullám- 

 verés folytán, mint a szárazföld laza homokja és így nemcsak 

 hogy nem ád elég szilárdságot a növények megkapaszkodására, 

 de mozgásával még ki is zavarja a talajból, vagy pedig eltakarja. 

 Az 1917. év nyarán a megdagadt Balaton parti részén szépen 

 figyelhettem ezt meg. Ugyanis a kimosás- folytán keletkezett 

 öblökben a Potamogeton perfoliatus magból, vagy a mélyebb 

 részből kivert ágdarabokból ^ megtelepedett ; később az öböl njil- 

 tabb kialakulásával a hullámverés sodorta homok szép fodrok- 

 ban a fiatalját elborította vagy kiszakította, egyúttal a parton 

 levő más növényeket, sőt jókora fácskákat is kimozdította helyé- 

 ből, kimosva, kiverve a növény gyökérzetét lekötő homokot. 



A szél mechanikai hatásának másik ritkább megnyilvánu- 

 lása a fák koronájának az elalaktalanitása. ^ Ilyent a somogyi 

 parton ritkán találni, aminek oka valószínűleg az, hogy akkor, 

 amidőn a szél erősen korbácsoló mechanikai hatása mellett még 

 szárító hatásával is megfosztja a fákat fiatal hajtásaitól, vagy 

 azok kialakulását megakasztja,* tehát március-június hónapokban, 

 akkor a csapadékos napok száma'' és mennyisége*' is nagyobb. 

 Ennek oka különben az is, hogy a szélirány már kedvezőbben 

 éri a somogyi part fáinak koronáját. Ahol ezek a viszonyok nin- 

 csenek meg ilyen módon, ott a fák koronái is szenvednek, mint 

 pl. B e r n á t s k y tanúsága ^ szerint a veszprémi parton, Csopa- 

 kon. Ez a jelenség itt az északi parton sem nagyon gyakori, 

 aminek oka egyrészt a már előbb említett viszonyokban rejlik, 

 másrészt, hogy a szél erőssége gyakorisága mellett változó, sőt 

 éppen a fák tavaszi fejlődésének idején nem is állandó és tartós. 



Ebben az időben ugyanis Balatonfüreden, tehát Csopak köze- 



' Vinzenz Borbás von Dejtér : Die pflanzengeographischen Verhaltnisse 

 der Balatonseegegend. Deutsche Bearbeitung von Dr. J. Bernátsky. Buda- 

 pest, 1907. 8., lü. 1. 



* Hasonlót figyelt meg szóbeli közlése szerint Trautmann R. is. 

 3 Schimper i. m. 86—87. 1. 



* P. Graebner : Pfianzengeographie. Leipzig, 1909. p. 118 — 19. 



* Bogdánífy i. m. 6—7. 1. 



* Sáringár i. m. 99, 1. 

 ' I. m. 50. 1. • 



