46 SZIGETHI-GVULA ANDOR 



részen bélparenchymává és háncs-fanyalábokká, kívül kéregrészszé, legkívül 

 bőrszövetté, a gyökér végén pedig gyökérsüveggé alakulnak át. 



A Vitis riparia Portalis tenyészkúpjának hosszmetszetein végzett méréseim 

 szerint ezt az oszlószöveti övet 6 sejtsor alkotja, mely 60— 70 a vastag színtelen 

 réteget képez a belső süveg alatt. A szőlő-hajszálgyökér tenyészőkúpja mögött 

 következő harmadik szakasza, vagyis a gyökérszőrök övének a hosszúsága nem 

 annyira a fajta, mint inkább a talaj minősége szerint változik. Haberlandt- 

 nak* más növényeken végzett vizsgálataival megegyezően azt észleltem, hogy 

 a gyökérszőrök öve száraz talajban 3/4— i mm., nedves talajban 2—3 mm. 

 távolságra kezdődik a gyökérsüveg mögött. 



A különböző szőlőfajták gyökérszőreinek tanulmányozásában hasonló 

 körülmények között fejlődött, egyidős hajszálgyökerek azonos részletéből vett, 

 30 j(t vastagságú metszeteit hasonlítottam össze. Méréseim alapján az amerikai 

 szőlők csoportjából vett : 



1. Vitis riparia Portalis hajszálgyökerének 1 mm^ felületén átlag 200—270 

 gyökérszőrt olvastam meg, melyek hosszúsága 80—145 f.i között ingadozott. 

 Továbbá a Vitis vinifera-k csoportjából vett : 



2. Olasz Rizling hajszálgyökerének 1 mm^ felületén átlag 260—320 

 gyökérszőrt találtam, melyek 120—260 /t hosszúak voltak. A fajvegyülékek 

 (hybrld-ek) csoportjából vett : 



3. Othello** hajszálgyökerek 1 mm^ felületén 220—240 gyökérszőrt találtam, 

 melyek hosszúsága 75—220 f.i között ingadozott. 



E mérési adatok szerint a Vitis vinifera-k hajszálgyökerének (a felület- 

 egységen található több és hosszabb gyökérszőr révén) jóval nagyobb a fel- 

 szívó felülete mint az ugyanolyan körülmények között lévő amerikai szőlők 

 hajszálgyökerének. A felszívó felület különbözőségéből magyarázható meg az 

 európai és az amerikai szőlők hajszálgyökerének számbeli nagy különbsége. Az 

 amerikai szőlő gyengébben fejlődött gyökérszőrözete sok hajszálgyökér képző- 

 dését teszi szükségessé, míg az európaiaknak eme kifejlődött felszívó szervei 

 aránylag kevesebb hajszálgyökérrel is biztosítják a szőlő táplálék-szükségletét. 



A hajszálgyökérnek a bőrszövet és az endodermisz közötti rétegét 

 egyenletes parechym-sejtekből alkotott kéregrész tölti ki, melyre nézve a 

 különböző szőlőfajtákon lényegesebb eltérés nem mutatkozik. A látható kiter- 

 jedés és fejlődöttség különbsége a tenyészeti föltételek különbözősége folytán 

 áll elő, és nem tekinthető fajtabeli sajátságnak. 



A kéreg legbelső sejtsora, az — endodermisz — parásodott falú sejtjei 

 által sötét gyűrűként tűnik szembe a keresztmetszeten ; a különböző fajú 

 szőlők hajszálgyökerében mindig egyrétegű és választófalain a Caspary***- 

 féle sötét pont hiányzik. 



' HaberlandtG. : Physiologische Pflanzenanatomie. Leipzig 1904. 196. old. 

 ** (Vitis labrusca— V. riparia) X V. vinifera=Othello. 

 *** Van Tieghem : Traité de Botanique. Paris. 1891. 681. old. — De Bary : 

 Vergleichende Anatomie stb. Leipzig 1877. 129. old. — Ji o n n i e r G. et Du Sab- 

 lon L. : Cours de Botanique. Paris. 1901. 352. old. 



