A MOMAK HIGROSZKÓPOS TERMÉSZETE. 9 



Ugyanezt a keveréket megszárítva, másodízben ugyanolyan fokú vízbe 

 mártottam, az időt azonban 5 perezre meghosszabbítottam, hasonlóképpen 10, 

 15 és 30 perezre ; mindannyiszor mértem és a súly nem szaporodott. Ebből 

 azt lehet következtetni, hogy a moha a vizet, ha ez elegendő mennyiségben 

 van meg, már a bemártás első perczében veszi be, és többet azután nem 

 képes magába fogadni. 



Kísérleteimből következik először, hogy a mohalepte lejtő, miután olyan 

 nagy mennyiségű vizet — például felhőszakadáskor — befogadhat, képes a 

 felhőszakadás romboló hatását megakadályozni, vagy legalább tetemesen csök- 

 kenteni. A kopár lejtőn a felhőszakadás vize fcltartóztathatlanul rohan lefele ; 

 útjában magával ragadva a köveket, elpusztít mindent, a völgy mélyében el- 

 terülő kerteket és épületeket, annál is inkább, minthogy váratlanul és hirte- 

 lenül ér le. Ellenben a mohás lejtőn lassan folydogál, és nem tör lefele olyan 

 erővel és olyan hevesen. 



Tanúja voltam többször ilyen felhőszakadásnak Selmeczbányán. A 

 Vöröskúti-hágón felhőszakadás volt, — megjegyezvén, hogy ez a lejtő csak 

 részben mohás és beültetett — a víz olyan erővel rohant a Szentháromság 

 terére, hogy a vásárosok sátrait mind felforgatta, a nehéz ládákat és az 

 árúkat mind magával ragadván. Máskor a Paradicsom-hegy északi oldalán 

 észleltem ilyen felhőszakadást, mely oldal — mint említem — tele van mohá- 

 val ; itt a felhőszakadás vize sohsem jutott a városba, hanem a sok millió 

 köbméter víz felszívódott a mohapárnákba. A Paradicsom-hegy déli lejtője 

 szintén kopár, egészen a bieber-tárnai víztartóig ; itt is felhőszakadás alkal- 

 mával rohanó patakokban folyik a víz a bieber-tárnai tóba, de itt az erős 

 gáton az ereje meglörik. Ennek az oldalnak forrásai nincsenek, a tó tisztán 

 az esőből kapja vizét. 



Második következménye a mohák vízfelszívó tehetségének, hogj' ott, 

 ahol nagyobb mennyiségben fordul elő, a csapadék eloszlatására okvetetlenül 

 hatással kell lennie, mert ha egy négyzetmértföld mohalepte terület 245,630 

 köbméter vizet képes a levegőnek átadni, lehetetlen, hogy ez a csapadékra 

 ne legyen hatással. Igaz, hogy ez kevésnek és jelentéktelennek látszik, de 

 nagy mennyiségénél fogva a hatása elmaradhatatlan. A mohalepte hegyoldal 

 éppen úgy párolog, mint valamely erdő ; erről a hegyi lakónak sokszor van 

 alkalma meggyőződnie. 



A mohák azonkívül a hozzájuk tapadt vízcseppeket átadják a talajnak, 

 és így nemcsak nedvesen tartják a talajt, hanem sokszor egészséges forrású 

 vizet is szolgáltatnak. 



Ebermayer kísérletei* mutatják, hogy a mohák alatt lévő talaj leg- 

 több vizet tartalmaz ; így tehát ez a talaj alkalmas arra, hogy a fák, cserjék 

 erőteljes gyökereket verjenek benne. Jól tudja ezt az erdész, miért is kopár 

 helyeken mohával veszi körül csemetéjét, hogy így megvédje azt részint a 

 szárazság, részint a külső ellenségek ellen. Mindez pedig a mohák nagy víz- 

 felfogható tehetségének köszönhető. 



* \V o 1 1 n y : Forschungen ;iuf dem Gebietc dcr Agric.-Physik. líd. XII. 



