A MOHÁK UK.KOSZKüPüS TEHMÉSZKTK. 



Cserey Adolf: A mohák higroszkópos természete.* 



Hogy a mohák általában sok vizet és vízpárát képesek a környezc" 

 tűkből magukba fogadni, és a hőmérséklet foka szerint azt magukból ki- 

 bocsátani, általánosan ismeretes. Sok ember veszi ennek gyakorlati hasznát. 

 Hogy azonban a térfogatukhoz és súlyukhoz mérten mennyi vizet vesznek ma- 

 gukba, és hogy mennyi idő alatt adják azt át környezetüknek, eddig tudtom- 

 mal nincsen megvizsgálva. Ez okból tehát még selmcczbányai tartózkodásom 

 alatt — mint e tekintetben alkalmas helyen — határoztam el magamat, hogy 

 ez irányban kísérleteket teszek. Mielőtt ezeket ismertetném, egyet-mást a mo- 

 hákról általában előrebocsátani kívánnék. 



Anatómiai szempontból nagyobbára egyszerű gömbölyded, sokszögű 

 vagy prosenchymás sejtekből alkotvák ; szövetükben tehát még nem nyilvánul 

 az az éles szöveti különválás, mint azt az Edényes-Virágtalanok körében 

 ismerjük. A levélszövetet egyszerű gömbölyded, vagy sokszögű, nagyüregű 

 vékonyfalú sejtek alkotják, melyek mindig egyrétegüek. A szár közepén rendesen 

 vékonyfalú rostos sejtekből alakult sejtköteg található, némelyeknél (Polylri- 

 chuni) több ilyen rostköteg van. E középponti részt vastagfalú prosenchymás 

 sejtek alkotják és nagyüregű, vékonyfalú sejtek veszik azt körül. P2z a 

 része a szövetnek kifelé lassanként vastagfalú, sárgára, barnára vagy vörösre 

 festett szövetbe megyén át, és mintegy a moha kérgét alkotja. E részből a 

 külső sejtekből hajszálak képződnek és részben a talajba hatolva az ú. n. 

 rhizoid-okat alkotják, részben pedig sűrűen a növény felületét borítják. A 

 mohák anatómiai szerkezete, nemkülönben hogy ágas bogas sűrű elágazásúak, 

 lehetővé teszi, hogy azok sok vizet fogadhassanak magukba, akár kisebb- 

 nagyobb csöppek alakjában, akár pedig nagyobb víztömegek felszívásával. 



A nagyobb cseppek a súlyuknál fogva lassanként a talajra hullanak, 

 azt nedvesen tartják, vagy a fölösleges vizet lassanként elbocsátják, ideiglenes 

 forrásokat alkotván, melyek a hőmérséklet növekedésével a mohák belsejében 

 lévő vízzel együtt párolognak. » 



Ezeknek előrebocsátásával áttérek végezett kísérleteimre. Vizsgálódásaim- 

 hoz a mohákat Selmeczbányán több helyről gyűjtöttem, nevezetesen a Tanád 

 nyugoti részéről Hedeon-tárna vidékéről, tehát olyan helyről, mely meglehe- 

 tősen kevert fákkal, t. i. lombos- és fenyőfákkal, bokrokkal van benőve ; 

 úgyszintén a Paradicsom-hegy alatt elterülő dombokról, a Tanád északi oldala 

 ról, ahol leginkább mohás hegyi rétek terülnek el. 



A megvizsgált mohafajok a következők voltak : Hypnuin citpressiforine 

 L., Hypn. pitriim L., Hypn. Schreberi WiLLD., Hylocoiniiiin lorcnm Schlmp., 

 Hyl. splendcns ScillMP., Hyl. íriqitelnnn ScHlMP., Anomodon vilicnlosus HüüK. 

 et Tayl., Dicranum scoparium Hedw. és Polytrichtim formosnm Medw. 



* Eló'adtu a szerző a növénytani szakosztálynak 1904. évi április 13-ikán tar- 

 ott ülésén. 



