98 GYÖRFFY ISTVÁN 



is ennek megfelelőleg kidomborodnék (28. rajz /). A száron levő eme szemöl- 

 csök a var, /í. scabrum egyik fő-fő ismertető jelét teszik.* 



E megvastagodott sejtfalakon az egyes rétegeket nagyon jól láthatjuk, 

 szépen rétegezettek. E vastag sejtfalú kéregrész fogja körül a parenchymás, de 

 vastagfalú sejtek alkotta középponti részt. 



A sűrűn egymás mellett álló szárak és levelek a csapadékot hajszál- 

 csövességüknél fogva ott tartják, ilyenkor a gyep felduzzad ; e beszívott víz 

 ott is marad addig, míg a moha vagy fel nem használta, vagy a Nap 

 heve ki nem szárítja. Nyalábot nem fejleszt, mert állandó vízvezetésről nem 

 beszélhetünk, mivel a kopár, a Nap hevének kitett sziklából nem szíhat 

 nedvességet. Az ilyen mohák az alkalom adta csapadékot (hó, harmat, eső 

 stb.) használják csak ki és fordítják javukra. Nagyon jellemző, hogy levelei, 

 sarlósán vagy ívesen a szár felé görbülnek, ha teleszívta magát a gyep víz- 

 zel, a levelek »nedves állapotban visszagörbültek«.** 



Bár a tátrai növénykék szárán is jellemzően ki vannak a szemölcsök 

 fejlődve, mégis úgy találtam, hogy a vlegyászai példákon több szemölcs volt. 



A szár hosszmetszetén a külső barna színű, 



kisebb, és a belső nagyobb méretű, de szintén elég 



vastag falú, színtelen sejtekből alkotott tengelyi 



részt jól megkülönböztethetjük egymástól. (29. rajz). 



A kéregrész sejtjei (29. rajz /) hosszukban 



nyúltak, szűk üregűek, külső faluk sokszor szem- 



ölcsösen kitüremkedik, sokszor a harántfalak felett 



30. rajz. Hymcnostylium cur- egymás mellett, sajátságos kétfejű horoghoz hasonló 



virostre var. scabrum levél- alakzatokat képeznek. A középponti részt tevő 



lemez »sze2élyseitjei« a finom ., , , - , a ■, , ^ ' l 



^.. , , / , , ... seitek prosencnvmasak. Az egyes seitek harant- 



íureszesseget okozó szemol- o r j oj j 



csökkel, ilíetőleg azok felül- f^Ia hol egyenes, hol ferde, és néha a vége 

 ről tekintve. felé a sejtüreg kissé kitágul. Szemecskés plazma- 



tartalmuk összezsugorodott ; sokszor a harántfal 

 felé mindinkább kiszélesedett, és a sejtüreg közepe felé mindinkább elvékonyúl, 

 úgy hogy a rostás csövek holtképéhez hasonló rajzot látunk magunk előtt ;*** 

 sokszor ide-oda hajolva, egyik vagy másik falhoz közeledik inkább a plazma- 

 zsineg. A végén tölcséresen kiterülő plazmatömlők a fölötte levő sejtek hasonló 

 módon kiszélesbedő plazma-tartalmával egybetalálkozva, egészen hű képét 

 nyújtják a rostás csöveknek. 



Külön tengelyi edénynyaláb nincsen, de így is lehet már egyes sejteken 

 látni, hogy a törekvés arra már megvan, hogy a rostás csövek alakját utá- 

 nozzák, amennyiben végükön kiszélesednek, kiduzzadnak, habár védőhüvelyt 

 nem látunk, mint pl. a Funaria hygroinetrica-ná\.^ 



* L i m p r i c h t I. c. I. p. 239. 

 ** L i m p r i c h t 1. c. p. 239. 

 *** Erdészeti növénytan. Bpest 1891. 1. köt. 63. old. 87. ábra. — .S t r a s b u r g e r 

 etc. Lehrbuch der Botanik. V. Aufl. p. 76. fig. 102. B., D. 

 t H a b e r 1 a 11 d t 1. c. p. 382. Taf. XXII. Fig. 6. 



