KISEBB KÖZLEMÉNYEK. 101 



bülve csúcsukkal, a toboz kocsánya felé hajolnak, amint azt a mellékelt 

 32. rajz is feltünteti. Ilyen tobozokat írt le először az említett munka szerint 

 B ü r g e r.* Az eltorzulás ritka jelenség, és nem mindig terjed ki az egész 

 tobozra. Az említett munkában S c h r ö t e r után több ilyen és hasonló mó- 

 don eltorzult toboz képe van közölve (153. old.). 



Az eltorzulás tehát tulajdonképpen az érett toboz termőpikkelyeinek a 

 virágzás állapotában való megmaradásában áll. Valamely ok megakadályozta 

 azt, hogy a termőpikkelyek a virágzás alatti helyzetükből kimozdulva, a ter- 

 mésnek megfelelő helyzetet elfoglalják, úgy hogy ez az eltorzult toboz tulajdon- 

 képpen a fejlődésben megakasztott állapotot tünteti elő. A fejlődést pedig 

 minden valószínűség szerint a fagy akasztotta meg. — legalább más állati 

 vagy növényi élősködőnek nyomait a tobozon hiába kerestem. 



Jellemzőnek tartom, hogy a torzulás ugyanazon egy fán több éven át 

 egymásután is mutatkozik. vS c h r ö t e r ebből azt következteti, hogy ebben az 

 esetben örökölhető fogékonyság (dispositio) nincsen kizárva. Az se lehetetlen 

 azonban, hogy az örökölhető fogékonyság hiányában is a lúczfenyőnek azon 

 a termőhelyén több éven át egymás után éppen a tobozfejlődésnek ebben a 

 bizonyos szakában fagy következett be, — föltéve, hogy csakugyan a fagy 

 oka az eltorzulásnak. 



Végül meg kell még jegyeznem, hogy különben a meggörbült toboz- 

 pikkelyek csakúgy megfásodtak, mint a rendesen fejlődött tobozok pikkelyei, 

 és hogy a tobozok magvakat is termettek. 



Mindezek olyan sajátságok, melyek megérdemelnék a helyszínén való 

 behatóbb megfigyelést, mert esetleg nem lehetetlen, hogy a sajátságok rögzí- 

 tődnek, és új fajváltozat keletkezésére szolgáltatnak alkalmat.** 



MÁGOCSY-DlETZ SÁNDOR. 



IRODALMI ISMERTETŐ. 



Hans Schinz : Planlae Menyhárt ianae, Ein Beitrag zur Kenntnis der 

 Flóra des itnteren Sambesi. — Wien, 1905. 



Korán elvesztett szerzetes botanikusunknak, Meny h árt L á s z 1 ó-nak 

 állít emléket e munka, mely részint a bécsi egyetem botanikai múzeumában, 

 részint a zürichi egyetem tulajdonában levő herbáriumi anyag feldolgozását 

 nyújtja. Menyhárt a Zambesi vidékén Boroma misszió-állomáson gyűjtögetett ; 

 a gyűjtöttek K e r n e r útján, egy részük határozva, más részük anélkül 

 jutott a bécsi múzeum tulajdonába. Kiegészíti a herbáriumot egy mag- és 

 termésgyüjtemény. Bevezetőként Schinz elég részletesen közli Menyhárt 



* Jahresb. d. Naturf. Ges. Graubündens. Bd. 17. 1874. 

 ** E közlemény nyomása alatt kaptam T u z s o n János műegyetemi magán- 

 tanár úr szíves közvetítése folytán a mármarosszigeti erdőigazgatóságtól, illetőleg 

 Tomcsányi Gusztáv erdőigazgati úrtól még két tobozt, amelyek a Mármaros 

 vármegyei kevele-i erdőgondnokságból származnak és amelyekért e helyen is köszönetet 

 mondok. A két toboz közül az egyik szakasztott olyan, mint a képben bemutatott, a 

 másikon a pikkelyek eg)' része normális helyzetű és alakú. 



