IRODALMI ISMERTETŐ. 103 



A második fejezet az anatómiai viszonyokat ismerteti. Az irodalom 

 adatai tisztán a Knaulia arvensis-vt szorítkoznak, Szabó kiterjeszti vizsgá- 

 latait még 4 fajra. Vizsgálatainak új eredménye, hogy az endodermis sugár- 

 irányú falai el vannak parásodva, továbbá a Á'. longifolia edényei létrás 

 perforatio-jának és a A', orientális vermes vastagodásának kimutatása, mely 

 eltér a génusz típusos viszonyaitól. Sorban fejtegeti az epidermis, a mesophyll, 

 a levélerek és a szájnyílások viszonyait ; az utóbbiak a Crucifera-típust mutat- 

 ják, és 2 nag}?^ meg 1 kisebb melléksejtjük van. Az eddigi irodalommal szemben 

 a K. orientális virágtakaróján csekély számú szájnyílást mutat ki. Tárgyalja 

 a szőrképletek alkotását, eloszlását, szerepét, majd pedig a gyökértörzs és 

 gyökér anatómiai viszonyait. Anatómiai meghatározásra alkalmas különleges 

 bélyegeket a fajok között nem talált, mindamellett egyes csoportok és fajok, 

 sőt szőrképletek szerint a változatok (varietates) is jól fclis-nerhetők. 



A harmadik részben történeti áttekintést nyújt a génusz eddigi felfogá- 

 sáról, kivált hosszasabban foglalkozva Borbás újabban megjelent Kaiitia- 

 munkájával. Borbás felfogását alapjában hibáztatja úgy a felosztásban, mint 

 a fajok megkülönböztetésében. Az elsőt azért, mert Szabó szerint Borbás 

 sectioi-ban egészen eltérő fajok kerülnek össze ; a másodikat azért, mert 

 látszólag 30, valósággal sokkal több fajt különböztet meg. Maga a szerző a 

 felosztásban De Candolle és Rouy felfogását követi : I. Subg. Lychno- 

 idea. II. Tricheranthes. III. Trichera : Sectio 1. Arvenses (subsect. A. Biennes, 

 B. Perennes), 2. Silvaticae (subsect. A. Albescentes, B. Purpurascentes, C. 

 Coerulescentes) 3. LongifoUae (subsect. A. Trichocanles, B. Leiopodae). 



A negyedik rész az ökológiai viszonyokat tárgyalja. A Knautia-k, 

 ha mellőzzük a K. arvensis-t, mely úgy réteken, mint napos száraz helyeken, 

 sziklákon egyaránt előfordul, határozott formácziók tagjai. Sorra veszi az 

 egyes formácziókat és az ott szereplő A'nazí//ű-fajokat. Hat formáczióban jelen- 

 keznek a Kuautia-k : 1. Mediterrán steppék, 2. sziklás lejtők (Földközi-Tenger 

 vidéke, Erdély. Pannóniai nóravidék), 3. száraz talajon napos helyek formá- 

 cziója, 4. erdei rétek, 5. hegyi bozótok, 6. alhavasi gyepek formácziója. Az 

 ökológiai viszonyok nagyon befolyásolják a Knaittia-kat mely kivált egyes 

 csoportok rendkívüli sokalakúságában jelenkezik (Táblázat !). 



Az ötödik rész a növényföldrajzi viszonyoké. Vázolja a Knautia-k 

 elterjedési köreit, mely első sorban Európára szorítkozik ; legnagyobb elterjedése 

 a Trichera-nak van, a Tricheranthes és Lychnoidea csoportot tisztán medi- 

 terrán növények alkotják. A fajok java része a hegyvidékek flórájába tartozik. 

 A phylogeniai rész is jelentős helyet foglal el. Jóllehet fosszil Knautia-k nem 

 ismeretesek, mégis az elterjedési viszonyok arra engednek következtetni, hogy 

 a Knautia-k létezése jégkorszak-előtti (praeglacialis) ; az elszigetelt elterjedési 

 területek a jégkorszak befolyása alatt jöttek létre. Szabó a tertiaer-be egy ős 

 típust helyez : a Palaeoknautia-t, melyből három törzs ágazott ki : Prototriche- 

 ranthes, Protolychnoidea és Prototrichera. Az elsőből közvetetlenül származott 

 a Tricheranthes három faja, melyek mint reliktumok a tertiaer-ílórából élnek — 

 más hasonlókkal — a Balkán ílórában. A szúk elterjedésü két algénusznál 

 sokkal bonyolultabb a Prototrichera törzs ; ez csakhamar két ágra szakadt, 



