126 SZTANKOVITS REZSŐ 



tökéletes megérése előtt a termésfalon (pericarpium) viaszbevonat van;* azon 

 kívül csíkoltság is észlelhető rajta, mely csíkok a makk hosszirányában haladó 

 edénynyaláboktól erednek ; a számuk nem állandó, külön jellegnek nem vehetők, 

 számuk 13 — 19 között váltakozik. A makk hosszúsági és szélességi tengelyeinek 

 aránya nagyon változó. Átlagos alakja hosszúkás ; a makk hossza 2—3 cm, 

 szélessége pedig 1 — 1*5 cm között változik. 



A hosszú kocsányú kupacs a termést ötödéig burkolja ; pikkelyei sző- 

 rösek, domborúak, rövidek, a kupacs pereme felé kisebbedők, csavarosán 

 elhelyezettek, a kupacs belső felülete is szőrös ; rendesen 3— 5-ével ülnek 

 egy kocsányon. 



Erésideje szeptember— október, tavaszig tartó csírázó tehetséggel.** 

 A Qiierciis sessiliflora Sm. {Q. Rohiir [S L.) olajbarna színű makkja 

 némileg eltér a peduncalata-étől, nem olyan hengeres, inkább kihegyesedő. 

 A sima tapintatú, hamvas bevonatú makkon, hosszirányban lefutó és változó 

 számú edény-nyalábokat találunk. Vizsgálataim szerint a hamvasság viasz- 

 tól ered. 



A termésfal csúcsa, a bibe körüli részén szőrös, fiatalon még a 

 csúcstól távolabb eső részén is elvétve találhatók egyszerű szőrök. A csúcs 

 domború, sőt csücskösj de horpadt is lehet. A termés harmad részében 

 kupacscsal fedett. A kupacs csészealakú, a rövid kocsányon 3— 5ével vagy 

 többesével ülők. A pikkelyek rajta csavaros elhelyezésűek, a hegyeik a kupacs 

 felső részén oda simulok, míg alapi részén elállók. A kupacs külső 

 és belső felülete szőrös. A Qu. sessiliflora a magasabban fekvő, száraz 

 helyeket kedveli, érésidejére és a csírázó tehetség időtartamára nézve meg- 

 egyezik a Qu. pedímculata-val. 



Á Quercus lanuginosa Lam. makkja az előbbiekénél kisebb, megnyúlt 

 és vörhenyes barna színű. A makk nagysága szerint B o r b á s dasymicro- 

 carpa-t és dasymacrocarpa-i különböztet meg ; csúcsi részén kihegyezett, 

 puha makkhéjú, az alapi részén levő köldök könnyen lefejthető. A makk 

 csúcsa domború, behorpadt, és sárgás-szürke szőrökkel van borítva. A makk 

 hosszirányában edénynyalábok haladnak ; kupacsának hosszabb pikkely- 

 levelei vannak, melyek laposabbak az előbb említettekénél ; úgy a külső, 

 mint a belső felülete molyhos. 



A Quercus conferta Kit. sárgás-barna makkja közepe táján kidudoro- 

 dott, csúcsa felé kihegyesedő, sima tapintatú. A makkhéjnak hosszirányában futó 

 edénynyalábjai vannak ; termésfala tömöttebb, a csúcsán a nagyobb betüremlés 

 és annak szőrtelensége jellemző. A kihegyesedő alakú kupacsnak hosszú, kes- 

 keny, lapos és szürke pikkelyei vannak. 



A Quercus Cerris L. termése az előbbieknél rendszerint nagyobb, vas- 

 kosabb ; termésfala sötét színű, tapintata érdes, fiatalon viaszbevonat van 

 rajta ; csúcsi részén szőrös, a makk héja nagyon vastag. Az alapi rész köl- 



* G. Hempel u. K. Wilhelm: Die Báume u. Striiucher d. Waldes. II. Teil. 

 .S. 51—80. 



** Tiibeuf: .Samen, Krüchte u. Keimlinge, S. 44—45. 



