130 SZTANKOVnS REZSÓ 



részben szőrökké nőttek ki, kivéve a Quercus conferta termésfalának felső 

 részén. E két öv között terjedelemre nézve a legnagyobb részét a makknak, 

 középövét tartottam szem előtt, és vizsgálódásaimat ezen végeztem. 



A termésfal (pericarpium). 



A makk termésfalának középső részén lévő szövetéből, mint típusból 

 kiindulva a következő rétegekre akadunk : 



Kívülről befelé haladva találjuk a felbőrt (epidermis), alatta egy sejtsorban a 

 kristálytartó réteget, ezt követi az erősítő sclereida-réteg, alatta van a ter- 

 mésfal legszélesebb szövetrétege : az edénynyalábokat tartó parenchyma- 

 sejtek rétege ; ezután következik és gyakran az előbbitől nehezen" megkülön- 

 böztethető szivacsos parenchyma-réteg ; az egészet a belső felbőr-sejtek rétege 

 zárja be. 



A termések külső falán Richárd* különbözteti meg először az epi- 

 carpium-ot, mint külső felbőrt. 



Schleiden** szerint jól elkülönül a külső felbőr. 



Marloth*** szerint a makk falának külső sejtrétege egysorú, vala- 

 mivel erősebb falú külső epidermis. 



H olfertt szerint a makk falának külső epidermise nagy, vékonyfalú, 

 egyenlő átmérőjű sejtekből van alkotva. 



A termésfal külső epidermise a második övben, sűrűn egymás mellé 

 helyezett sejtekből van alkotva. Az epidermis-sejtek felülete három , négy 

 vagy sokszögletű ; a makk hosszirányában haladó párvonalas sejtsorok elemei 

 kevés kivétellel a szélesség irányában nyúltabbak ; legnagyobb kifejlődésüket a 

 sugár irányában érik el. 



A felbőr-sejtsorok párvonalas elhelyezése csak a középső övön 

 ismerhető fel, az alapi és a csúcsi övön a sejtek kisebbek és minden szabályos 

 elrendeződés nélkül valók. E két említett övön a felbőr-sejtek át is ala- 

 kulnak ; az alapi résznek felbőr-sejtjei kősejtekké, a csúcsi rész felbőr- 

 sejtjei szőrökké alakultak. Egy kivételt találtam, a Quercus conferta vizsgált 

 termésén, ahol a csúcsi részen még elvétve sem sikerült a szőrök jelenlétét 

 kimutatnom. 



Ami pedig az egyes fajok felbőr-sejtjeinek a méreteit illeti, azokat az 

 I. sz. táblázatban közlöm. 



A vizsgált fajok felbőrének kutikulája nem változik olyan szembe- 

 tűnően, hogy annak méreteit külön kellett volna említenem. Gyakran azonban, 

 főleg a makk fiatalabb korában a kutikulán hamvas-szürke viaszbevonatot 

 találunk, melyről az alkohol- és aetherkémleléssel győződtem meg. Erről a 

 viaszról egyetlen anatómiai munkában sem találtam említést. A kékesbe játszó 



* Richárd: i. m. 

 ** S c h 1 e i d e n : i. m. 

 *** Marloth: i. m. 

 t Holfert: i, m. 



