ADATOK A HAZAI OUERCUS-TERMÉSEK ANATÓMIÁJÁNAK ISMERETÉHEZ. 141 



A szíklevclek kifejlődésétől függ a makk alakja is ; és iiogy milyen 

 határok között változik annak a nagysága, utalok K i c n i t z-re,* aki 

 kimutatja, hogy olyan makk, mely 4'A mm hosszúságot ért el, gyakran csak 

 10 mm széles volt ; viszont olyan, amelynek hossza 31 mm-t tett ki, 21 mm 

 szélességet ért el, és (5—33 g súlyú volt; a legkisebb makk súlya 0-25 g-ot 

 tett. A termés alakjának évenkénti változhatóságáról már Willkomm** 

 emlékezett meg, miáltal a szíklevelek nagy változatosságáról közvetve tesz 

 említést. Ugyancsak a Quercus pedtmculala szíkleveleinek alakját, nagyságát, 

 szabályellenes kifejlődését vizsgálta G. vS t e n z e 1***. 



A normális kifejlődésű makk szíklevelei alak- és nagyságbeli különbsé- 

 geket mutatnak. Az egyik szikiével rendesen kisebb, az érintési felület ritkán 

 egyenes, hanem hullámos, homorú vagy domború is lehet. 



Döllt szerint a legnagyobb ritkaságok közé tartozik a kettős-csírájú 

 mag. Erdeinkben hármas-, sőt többes csírájú mag sem ritka ; hogy a termésben 

 több mag is lehet, amit már R ö p e r'""'' is említett, az onnan van, mert 

 a háromrekeszű maghonban rendellenes módon több magkezdemény termé- 

 kenyülhet meg. 



A szíklevelek szövetei : a külső és a belső felbőr, és a kettő között 

 lévő mesophyll. A felbőr felületben négyszögletű sejtekből alkotott, kereszt- 

 metszetben egy sejtsorban elhelyezett, szorosan záródó sejtek láthatók. H a r z 

 és V g e 1 is a szíklevélnek csak egyféle felbőréről emlékeznek meg ; 

 én hajlandó vagyok a szíkleveleken kétféle felbőrt, — külsőt és belsőt 

 — megkülönböztetni. 



Ami engemet erre késztet, az, hogy a külső, vagyis a szikiével dom- 

 ború felületén lévő felbőr alakilag, de még inkább a mikrometeres mére- 

 tek alapján is élesen megkülönböztethető a belső, vagyis a szíklevelek érint- 

 kező sima felületén lévő felbőrtől. 



A külső felbőr sugárirányban nyúlt négyszögletű sejtekből alkotott, melyek 

 plazma-tartalmában nagy sejtmagot és krisztalloidot találunk. A felbőr külső, 

 tangens irányú falának vékony kutikulája van. A belső felbőr-sejteknek 

 ugyanaz a tartalmuk van, mint a külsőknek ; sokszögletüek, sugárirányú 

 hosszanti méretük valamivel kisebb, de a szélesség irányában feltűnően meg- 

 nyúltak. A két felbőr-réteg mereteit a vizsgált fajokon a III. sz. táb- 

 lázaton láthatni. 



A szíklevelek külső és belső felbőre alatt, közvetetlenül, egy sejt- 

 sorban elhelyezett felbőr alatti sejtréteg következik, amelynek elemei 

 H a r z szerint a pallisadparenchyma-nak felelnek meg. A sugárirányban kissé 

 nyúlt sejtek dús plazmatartalmúak, sejtmag és sok apró szemecskéjű kemé- 

 nyítő van bennök. V o g e 1 szerint ezek a sejtek keresztmetszetben tan- 



* K i e n i t z : i. m. 

 ** Willkomm: i. m. 



*** .Stenzel: Samenformen der Eiche (Quercus pedunculata). — Bibliotheca 

 Botanica. Cassel 1890. S. 46. 



t Döll: Plora des Grossherzogt, 15:iden. 11. T. 1859. .S. 543. 



n R ö p e r ; Xachtrage zup Klóra Mecklenburgs. — Bot. Zeit. 1846. S. 103. 



t 



