KŐVESSI FERENCZ 98 



Ha a termővesszőket és az azokon levő rügyeket a különféle fás növé- 

 nyeken megfigyeljük, arra a tapasztalatra jutunk, hogy a termővesszőnek sem 

 minden rügye szokott virágozni, hanem csak bizonyos mennyiség az, a mi 

 erre alkalmas, a többi, ha kifejlődik is, meddő marad. Ezeknek a termő- 

 rügyeknek az elhelyezése a különféle fás növények tulajdonsága szerint válto- 

 zik, de elhelyezkedésük szerint általában két főcsoportra oszthatók : az egyik 

 csoport az, mely vesszejének hossznövekedését egészen a tenyészet befejeztéig 

 folytatja, ezeknél a termővesszőn levő rügyek közül az alsók és felsők egé- 

 szen meddők és virágot csak bizonyos számú közbeneső rügy létesít, míg a 

 másik csoportban a vessző hossznövekedése a tenyészet befejezte előtt bevég- 

 ződik és ezeknél rendesen a vessző felső vége és attól visszafelé számítva 

 bizonyos mennyiségű rügy az, mely virágot nevelhet, a többi terméketlen, úgy 

 hogy mindkét esetben az alsó rügyek bizonyos magasságig terméketlenek 

 maradnak. 



E rügyek termőképessége vagy termőképtelensége első sorban attól függ, 

 hogy az előző évben a rügyben fejlődött-e virágkezdemény, mert ha a viszo- 

 nyok olyanok voltak, hogy bizonyos sejtosztódási folyamatok nem mehettek 

 végbe, akkor a megkívántató virágkezdemény nem képződhetett ki és a rügy 

 jövő évben virágot nem fejleszthet ; míg ha a kiképződés megfelelő volt, akkor 

 a jövő tavaszon a virágok ezen kiképződéssel arányosan fejlettebbek lehet- 

 nek. A rügyekben keletkező virágkezdemények, mint később látni fogjuk, 

 szoros összefüggésben vannak azzal az élettani folyamattal, melyet a gyakorlat- 

 ban vesszőérésnek neveznek és kell, hogy mindazok a befolyások itt is 

 érvényben legyenek, melyeket a vessző érésére nézve megállapítottunk. 



A vesszőérés a virágrügyek kifejlődésében kétféleképpen szerepel : meg- 

 határozza és módosítja a termőrügyek elhelyezését és meghatározza az egyes 

 rügyekben a virágkezdemények számát. A kedvező vesszőérés valamely 

 növény termővesszejénél, tehát az által nyilatkozik meg, hogy 1. az első 

 termőrügyet közelebb hozza a vesszőalaphoz ; 2. ugyanazon termőrügyekben 

 a virágmennyiséget szaporítja. Tegyük föl például, hogy valamely fás növény- 

 nek jól érett a vesszeje és az virágot fejleszt már az alaptól számított har- 

 madik rügyből ; akkor, ha ugyanezen növénynek rosszul érik a vesszeje, nem 

 fog ismét a harmadik rügye termő lenni, hanem csak az 5 — 6-ik. Azonkívül 

 a termőrügyek termőképessége is változni fog, mert míg a jól érett vessző 

 esetében képződhetik 2—3 — 4 és több virág, addig a rosszul érett vesszőn 

 nem lesz csak egy, vagy legföllebb kettő, fajok szerint természetesen változó, 

 de az is csak gyönge fejlettségű és csenevész lesz. 



Eme virágrügyekben levő virágkezdeményeknek a virággá való fejlő- 

 dése azután a jövőbeli viszonyoktól fog függeni, még pedig egyrészt a 

 jövő időjárási viszonyoktól, másrészt attól, hogy talál-e a virágrügy kedvező 

 időjárási viszonyok között is megfelelő mennyiségű táplálékot. 



A megfigyelések, melyeket a fás növények virágzásakor látunk, azt 

 mutatják, hogy a virágzás időpontja a különféle fás növényeken eléggé vál- 

 tozó ; vannak olyanok, melyek a jövő évi termés virágait már az előző ősz 

 vége felé létesítik ; mások a virágokat a tél folyamán fejlesztik ; még mások 



