100 KÖVESSI FERERCZ 



Ezen érveken kívül a gyakorlati megfigyelések, melyek ezen a téren 

 rendelkezésemre állanak, minden kétséget eloszlató erővel bizonyítanak a 

 fölfogás és a fölsorolt tények okozatai összefüggése mellett. Nagyon sok adatot 

 lehetne idéznem ennek a bizonyítására, melyeket a gyümülcstermelési vagy 

 erdészeti statisztika nyújt, de legtöbbet mégis a szőlőmívelés adhat, mert a 

 szőlő évszázadok óta folytatott mívelési ág és a bortermés, mely az álla- 

 mok tetemes adóalapját képezte, megkövetelte, hogy a termelt mennyiség 

 pontosan ellenőriztessék ; ez okból a följegyzések e téren bizonyos államok- 

 ban több száz esztendőre visszamenőleg megvannak. 



A n g o t * franczia meteorológus egy időben annak a kiderítésével foglal- 

 kozott, hogy vájjon a Nap foltjainak időszakos változása befolyással van-e a 

 szőlőtermés nagyságára; ezért az adatokat, melyek a szőlőmívelés terén ren- 

 delkezésére állottak, a legnagyobb gonddal gyűjtötte össze egész Franczia- 

 ország, Württemberg stb. államok területéről és bár tanulmányában semmi 

 lényeges eredményt sem nyújtott, mégis közzétette azt a mit talált és közölt az 

 adatokból egy keveset. Nagyobb részét e documentumoknak ma is a »Bureau 

 Central Météorologique de France« helyiségeiben őrzik és nagyon sok állomásról 

 szólanak, melyek egészen az 1236-ik évig, tehát több mint 600 esztendőre mennek 

 vissza. Noha ezen adatok a bemutatott eszmemenettől és czéljaimtól egészen 

 függetlenül vannak összeállítva, a legmeglepőbben bizonyítják a termésviszo- 

 nyokban fönt kimondott törvényszerűséget. Látható belőlük, hogy a száraz 

 éveket, melyek a vessző érésére kedvezően hatnak, általában bötermő esztendők 

 követik; ellenkezőleg a nedves és hűvös éveket, mi alatt a vesszők rosszul 

 érnek, gyér termésmennyiség jellemzi. 



A kivételek, melyek előfordulhatnak, a gyümölcstermés esztendejéből 

 valók. Csakugyan érthető, hogy nedves esztendő után is állhat be a virág- 

 zásra és a bogyók kifejlődésére olyan rendkívül kedvező időjárás, hogy a 

 növény rendes vagy jó termést is adhat, vagy beállhatnak olyan kellemetlen 

 viszonyok (tavaszi fagy, jégeső, betegségek stb.), melyek a virágot elpusz- 

 títják, a virágzást, a gyümölcs fejlődését akadályozzák vagy tönkre teszik 

 úgy, hogy a termés ezek miatt a minimumra száll alá. Ezek azonban a szabály 

 érvényességét nem zavarják. 



Azok az összefüggések, melyeket föntebb elméleti szempontból kifej- 



változatra vonatkozólag minteg}' 28—30 ezer szőlőtőkének virághozamát határoztam 

 meg. A megfigyelés folyamán minden egyes tőkén az összes rügyekből előtörő hajtá- 

 sokon levő virágmennyiséget külön-külön állapítottam meg és a virágmennyiséget a 

 rügyek, illetve a hajtások rangja szerint és fajtánként kiszámítottam, úgy átlag 

 mint szélső értékeikre nézve. Ezek az adatok, ha tőkénként átlagban csak 15 haj- 

 tást számitunk is, 420 — 450 ezer esetre vonatkoznak, tehát meggyőző érvnek tekin- 

 tendők és hiszem, hogy ezek úgy elméleti irányú, mint gyakorlati czéljaimat ki fogják 

 elégíteni. Szándékom különben az itt szóbanforgó megfigyeléseket alkalmas kísérletek- 

 kel kapcsolatosan legalább 5 — 10 éven át folytatni és hiszem, hogy a jelenleg 

 bemutatott szabályszerűségeken kivűl még egyéb érdekes jelenségeket is sikerűi ki- 

 derítenem. 



* A. A n g o t : Etude sur les vendanges du Francé. (Annales du Bureau central 

 météorologique en Francé ; année 1883. Mémoires.) 



