80 



SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK. 



5. Fialowski Lajos bemutatja 

 Heinrich Jung-nak »Neue Wandtafeln der 

 Botanik für den Unterricht in der Natur- 

 geschichte« czimű, 30 darab palavászonon 

 100 X 75 cm. méretben megfestett növény- 

 képeket, melyeknek az az előnyük van, 

 hogy a többnyire világos színű növények 

 képei fekete alapon vannak megfestve, mi 

 által ezek sokkal jobban hatnak látó érzé- 

 keinkre, mint a szokott fehér alapon. Kü- 

 lönösen jól érvényesül a sok fehér vagy 

 sárga virágú növény. 



6. Mágócsy-Dietz Sándor ke- 

 gyelettelméltatván Kitaibel Pál, Hazslinszky 

 Frigyes és Jurányi Lajos elhunyt jeles 

 szaktársaink tudományos érdemeit, meg- 

 felelő helyeken alkalmazandó emléktáblák 

 készítését indítványozza. A módozatok 

 megállapítását a szakosztály, az elnök, az 

 alelnök és a jegyzőből alakított bizott- 

 ságra bízza. 



A növénytani szakosztálynak 1902. 

 márczius 12-iki ülése. 



Elnök : Klein Gyula ; jegyző : S c h i 1- 

 berszky Károly. 



1. Klein Gyula elnök bemutatja a 

 »Növénytani Közlemények« első fűzetet 

 és örömmel üdvözli a szakosztály jelen- 

 levő tagjait ; ezen jelentős pillanatban re- 

 ményét és meleg óhajtását fejezi ki az 

 iránt, hogy a szakosztály tagjai a meg- 

 kezdett lelkesedéssel, tudományszeretettel 

 és buzgó törekvéssel fognak e folyóirat 

 további sikere érdekében közreműködni. 



2. Bernátsky Jenő»A futóhomok 

 növényzete a Keleti-tenger partvidékén« 

 czímű előadásában talajbeli okok alapján 

 ismerteti és jellemzi az odavaló növénye- 

 ket, melyeknek leggyakoribb sósvidékbeli 

 növénye a Cakile maritima. Növényökolo- 

 giai szempontból fejtegeti e növények 

 fejlődésbeli, valamint szaporodási viszo- 

 nyait és vázolja e vidéknek a magyar Al- 

 föld homoki növényzetétől való eltérését 



3. Hollós Lászl ó-nak »A nyári 

 és fehér szarvasgomba magyarországi 

 termőhelyei « czímű dolgozatát Mágócsy- 

 Dietz Sándor terjesztette elő. A földmíve- 

 lésügyi miniszter rendeletileg utasította az 



összes erdészeti hatóságokat, hogy a vidé- 

 kükön netalán előforduló szarvasgombák- 

 ról jelentéseiket avagy a talált gombákat 

 a Természettudományi Társulat titkársá- 

 gának küldjék be. Az így egybegyűlt be- 

 cses és gazdag anyagot Hollós feldolgozta 

 és az eredményeket ezen dolgozatában 

 összefoglalta, főtekintettel lévén a meg- 

 ehető nyári szarvasgomba (Tuber aesti- 

 vum) és a fehér szarvasgomba (Choiromyces 

 meandriformis) előfordulási viszonyaira. 



Mágócsy-Dietz Sándor ezzel 

 kapcsolatosan a következőket indítvá- 

 nyozza : a) Hollós Lászlónak ezen dolgo- 

 zata, mely jelentés-számba megy, mutat- 

 tassák be a Választmánynak ; b) nyomat- 

 tassék ki a »Növénytani Közlemcnyek« 

 hasábjain és megfelelő számú különlenyo- 

 matban küldessék meg a föld m ívelésügyi 

 m. kir. miniszternek, hogy azok az érde- 

 kelt gyűjtőknek kézbesíttessenek ; c) a 

 dolgozat kivonata küldessék meg az »Er- 

 dészeti Lapok« szerkesztőségének. 



Schilberszky Károly erre vo- 

 natkozólag megemlíti, hogy a kereskedelem- 

 ügyi minisztérium illetékes osztálya érdek- 

 lődik a hazai ehető szarvasgombák termő- 

 helyei iránt, mivel azoknak kiviteli érté- 

 kesítése érdekében mozgalmat kíván léte- 

 síteni ; e végből kívánatos volna a neve- 

 zett minisztériumnak is tudomására juttatni 

 Hollós ezen dolgozatának adatait. 



A szakosztály mindezekhez helyeslőleg 

 járul és a végrehajtással a jegyzőt bízza 

 meg. 



4. T h a i s z Lajos »Florisztikai ada- 

 tok Csanád vármegyébők czímen tartott 

 előadásában sok növényt sorol elő az Al- 

 föld egyik legkevésbbé átkutatott megyéjé- 

 ből. Legtöbb adatot szolgáltatott eddig 

 Halász Árpád, a makói növényzet ismer- 

 tetője. Thaisz ezúttal Battonya cs Földeák 

 községek határából 221 -féle növény elő- 

 sorolásával szaporította az eddig ismert 

 adatokat. 



Mágócsy-Dietz Sándor kéri 

 az előadót, állítaná össze azon megyéin- 

 ket, melyek florisztikai szempontból ki- 

 merítően ismeretesek, mert ilyen tanulsá- 

 gos összeállítás buzdítólag hatna a vidéki 

 szaktársakra,, a mennyiben kutatásokra 

 serkentené őket. 



