IRODALMI ISMERTETŐ. 73 



nosabb jelentőségű eredmény nincsen levezetve, miértis a részletekre nézve az 



egyes növényekről mondottakra kell utalnunk. A dolgozathoz 12 táblán összesen 



57, részben színes rajz van csatolva, melyek a szövegnek főbb részleteit jól 



megvilágítják. R i c h t e r dolgozata a növénytani irodalmat szép és alapos művel 



gyarapítja. Sajnálni való, hogy nem jelent meg — legalább kivonatosan — magyar 



nyelven is ; pedig a szerzőt eme vizsgálataiban a Magyar Tudományos Akadémia 



is részesítette anyagi támogatásban. 



Klein (Budapest). 



Tuzson János dr. : » Adalékok Magyarország fosszil flórája ismeretéhez.* 

 Előadatott a Földtani Társulatnak 1902. évi márczius 5-ikén tartott ülésén. 



Szerző két fakövületet kapott meghatározásra : az egyiket a m. kir. 

 Földtani Intézet küldte és ezt Budakesz határában Darányi Ignácz föld- 

 mívelésügyi miniszter gyűjtötte; a másikat Lóczy Lajos egyetemi tanár 

 adta át, mint balaton-kövesdi gyűjtését. 



A budakeszi kövület az inkább Kovácsi felé eső ügynevezett »Neue 

 Acker«-ról való és a küldő intézet közölte adatok szerint valószínűleg 

 eocen-korú. 



A világosbarna színű kövület igen kemény, egészen elkovásodott, rajta 

 az évgyűrűk szabad szemmel is láthatók, melyek átlag 5 mm. vastagok és 

 csekély görbülésük azt jelzi, hogy a darab valamely idősebb törzs külső 

 részéből való. A mikroszkópi csiszolatok majdnem egészen átlátszók és a szerkezet 

 különösen a hosszmetszeteken csak halaványan látszik; csupán egyes apró, 

 sárga foltocskákon látható élesebben a szerkezete. A keresztmetszeten az év- 

 gyűrűk szerkezetén sajátságos, hogy minden egyes évgyűrűben még két tenyé- 

 szett gyűrű foglal helyet. Ezek az évgyűrű külső felében vannak és az által 

 képezvék, hogy a vezető réteg tágnyílásű sejtjei fokozatosan összelapúlnak, 

 ezáltal a viszonylagos falvastagság" emelkedik és egy tömöttebb rész kelet- 

 kezik, a mely azonban megint fokozatosan megyén át a következő vezető- 

 rétegbe. Ez utóbbi sajátság folytán az álévgyűrűk határait könnyen különböz- 

 tethetjük meg a valódi évgyűrűhatártól, a mely élesen kiválik és elüt a 

 rákövetkező évgyűrű vezető rétegétől. A két álévgyűrűhatár néhol olyan 

 közel van egymáshoz, hogy majdnem összeolvad. 



Az évgyűrűk e sajátszerű szerkezete eddig még sem fosszil, sem jelen- 

 kori fán mint rendes jelenség nem ismeretes, ezért a fajra mindenesetre 

 jellemző sajátság. A fakövületet tracheid-ok, egyszerű gyantajáratok vagy gyanta- 

 sejtek és bélsugár-parenchym alkotják. 



Az évgyűrűk vezető tracheid-jei tágnyílásúak, vékonyfalúak és sugárirányú 

 falaikon egy vagy két sorban elhelyezett köralakú udvaros gödörkék foglalnak 

 helyet. A vezető réteg a szilárdítóba fokozatosan megyén át, az által, hogy 

 a tracheid-ek az évgyűrű határa felé mindinkább laposabbak és vastagabb 

 falúak lesznek. 



A tracheid-ek között az évgyűrű különböző rétegeiben meglehetős egyen- 

 letesen elosztva foglalnak helyet az egyszerű gyantajáratok, melyek a trache- 

 id-eknél sokkal rövidebb és merőleges végfalakkal záródó parenchymás sej- 

 tekből valók és a tracheid-ekkel az udvaros gödörkéknél jóval kisebb, egy- 



