72 IRODALMI ISMERTETŐ. 



száraz clszalagosodott szárat pontosan megtekintve arra a meglepő fölfede- 

 zésre jutottam, hogy a szár körülbelöl közepe táján álló leveleinek hónaljában 

 valami új, apró képlet fejlődött. Első pillanatban járulékos gyökerekre gon- 

 doltam, közelebbi vizsgálat azonban azt bizonyítá, hogy a levelek hónaljában 

 fejlődött képletek nem gyökerek, hanem apró kis bulbillák, melyek hosszú- 

 kás alakúak és 2—3 színtelen levélkét fejlesztettek már. A szár fölösleges 

 és bő táplálék anyagát tehát ezeknek a hagymáknak fejlesztésére használta 

 fel bizonyára még a száradás kezdetén. Mellesleg jegyzem meg, hogy a 

 hagymáknak ilyeténképen való megjelenése még összefüggésben van a szer- 

 vek correlatiójának jelenségével is. 



A fehér liliom leveleinek hónaljában bulbillák fejlődése különben már 

 ismert jelenség, hiszen már Wiegmann továbbá Gesner és Tourne- 

 fort* is tesznek erről említést. Ez utóbbiak kísérletéről következőket közli 

 M o q u i n-T andon:" Gesner és Toumcfort kísérlete szerint, melyet 

 Du P e t i t-T h o u a r s és De Lens ismételtek, »a fehér liliom levélhónaljá- 

 ban tetszés szerint lehet tokokat, magvakat (?) vagy hagymákat létesíteni ; csak 

 a szárat kell leveleivel a virágzás előtt a hagymáról lemetszeni és kissé ned- 

 ves helyiségben fordítva felfüggeszteni. « 



Az clszalagosodott szárat én nem függesztettem fel fordítva, — de a 

 helyiség is, melyben száradt — a növénytani intézet élettani dolgozó helyi- 

 sége június, július hónapokban nem mondható legkevésbbé sem nedves leve- 

 gőjűnek és mégis kifejlődtek a bulbillák. 



Ez eltérés miatt, de a jelenségnek egyébként is érdekes volta miatt 

 tartottam érdemesnek a bemutatásra és a közlésre. 



IRODALMI ISMERTETŐ. 



Richter, Aladár, Dr. : Physiologisch-analomische Unlersitchtingen iiber 



Liifhviirzeln, mit besonderer Berücksichtigung der Wurzelhaiibe. 12 táblával. 

 Stuttgart, 1901. Különlenyomat a »Bibliotheca Botanica« 54. füzetéből. 



Tagtársunk ezen szép dolgozata részben már 1897-ben készült Gráczban 

 és az ottani egyetem bölcsészeti karán az Unger- díjjal tüntették ki. Tárgya 

 13 meleg éghajlatú növény levegőbeli gyökereire vonatkozik és kivált a gyökér- 

 süveg fiziológiai és anatómiai alapon való tüzetes tárgyalását foglalja magában. 

 A tárgyalt növények részint olyanok, melyeknek gyökerei állandóan a levegő- 

 ben fejlődnek és abban fejtik ki működésüket, így az Orchidaceae és némely 

 Aroideae ; részint pedig olyanok, melyeknek gyökerei a levegőben fejlődnek 

 ugyan, de csak a talajba jutva működnek mint gyökerek (Pandanus, Palmae), 

 tehát az előbbiekkel szemben nem valóságos levegőbeli gyökerek. E kétféle 

 gyökér természetesen szerkezetében is kisebb-nagyobb eltérő vonásokat árul 

 el, miként az a szerző részletes leírásaiból kitűnik ; ezekből azonban általá- 



* Pénzig i. ni. II. k 415. 1. 

 " A Moquin-Tandon, Pflanzcn-Teratologiű. Berlin 1842. p. 224. 



