A CROCUS RETICULATUS STEV. ÚJ TERMŐHELYE. 65 



Kirándulásomról haza menve, betértem Gerendayhoz, ki akkor mint növénytani 

 tanár a botanikus kertben lakott és a ki a növények termőhelyeit Budapest 

 környéken igen jól ismerte. O azt mondta nekem, hogy ő sem találta soha 

 sem, de R o c h e 1 tői hallotta, hogy a hely, hol a Crocus reticulalus egykor 

 termett, ma tol van szántva, míveltetik és a Crocus ennélfogva kipusztult. 

 Hogyan jutottam a herbáriumomban levő példányokhoz, azt ma nem tudom 

 megmondani. Mindenesetre csak Sándor-tói kaphattam. Szándékom e 

 napokban kijönni és a példányokat megtekinteni ; az írásból talán csak meg- 

 ismerem, honnan származnak. 



Úgy mint a Crocus, úgy járt bizonyosan sok más növény is Buda- 

 pest környékén. Egykor tényleg termettek itt, de a kultúra kipusztította 

 azokat« .... »Budapest, 1883. III. 30. Dr. Ncndtvich Károly s. k.« 



Habár Budapest mellől eltűnt, mégis erősen hiszem, hogy c sáfrán 

 számos egyéb vidéken is terem még az országban az Alföldön is, de korai 

 és gyors elvirításával elkerülte gyűjtőink figyelmét, annyival is inkább, 

 mivel termésben éppenséggel nem tűnik fel a fű között és ebben az 

 állapotában csak véletlenül szedhető, vagy pedig olyan helyen, a hol előfor- 

 dulásáról bizonyosak vagyunk. 



r 



Péter fi Márton: Ujabb adatok hazánk lombos 

 mohainak ismeretéhez.* 



A »Pótfüzctek« 1899. évfolyamában megjelent bryologiai adatok folyta- 

 tásaként a következőket közlöm : 



Sphagiium aculifolium Ehrh. var. gracile Roll. in litt. 



A tőalak egyike a leggyakrabban előforduló tőzegmohoknak és mint 

 ilyennek nagyon sok alakja van. Az én mohomat Roll határozta meg. 

 Szerinte a neki küldött anyagban két alakot lehet felismerni, űgy mint : egy 

 /. eompacíum-ot, alacsony pirosló gyeppel és egy sudarabb termetű f. vires- 

 cetis ct, halavány- zöldes gyeppel. Mindkét alak vegyesen nő. Szedtem a Páring 

 havascsoport »Páring« nevű csúcsán, körülbelül 2000 m. tengerszín feletti 

 magasságban, meddő állapotban. 



U\'isiopsis lenuis (Schrad.) (Syn . Gynmostomum tenue Schrad. Samml. 

 I. no. 31. (1796.) ; Jur. Laubmtl. p. 13. ; Hazsl. Magy. birod. mohfl. p. 85. ; Gyro- 

 weisia tenuis Schimp. Syn. ed. 1. 1860.) Limpricht (Rbh. Kryptfl. ed. II. 

 IV. I. p. 235.) a Gyroweisia Schimp. génuszról így ír : »Bisher wurde dicse 

 Gattung nirgcndswo anerkannt, indess ist sie nicht schlechter, als manchc 

 anderc ; denn ausser dem vom Kapselringc hergenommenen Merkmale, . . . 

 finden sich anderc noch im anatomischen Baue des Stámmchens und der 

 Blattrippe.« Ezek után a Schrader faját bátran külön génusz alá állíthatni. 



A növénytani szakosztálynak 1902. évi februáríus 12-iki ülésén előterjesz- 

 tette Schilbcrszky Károly. 



Növénytani Közlemények. 1902. I. kötet, '2. füzet. 5 



