Fanta Adolf: Adatok Székesfehérvár növényzeti 



viszonyaihoz.* 



Hazánk sok vidékének növényzete még ismeretlen, pedig a honi növé- 

 nyek teljes sorozata csak akkor készülhet el, ha minden vidék flórája ismerve 

 lesz. N e i 1 r e i c h a hazai növények termőhelyeinek az elősorolása közben 

 néhány növényről megemlíti, hogy e város határában is találhatók ; Tauscher 

 Gyula néhai ercsii orvos összegyűjtötte volt Székesfehérvár és Fehérmegye 

 növényeit, de azokat csak exsiccata-iban tette közzé ; midőn ezért Székes- 

 fehérvár növényzeti viszonyait ekkorig tett vizsgálódásaim alapján ismertetem, 

 az a czél vezetett, hogy hazánk növényzetének ismeretéhez adatokkal járuljak. 



Székesfehérvár határa a Vérteshegységnek északi és keleti, a Bakonynak 

 nyugoti szélén terül el és a fehérmegyei rónaság által a nagy magyar Alfölddel 

 van összeköttetésben. A határ legnagyobb része lapályos, csak kelet felől nyúlnak 

 be a Vértesnek gránitborította végső kiágazásai. A város legalacsonyabb pontja 

 90 méter, legmagasabb része az úgynevezett Noe- vagy Csúcsos-hegy, 180 méternyi 

 magas. Eme fekvésnél fogva növényzete sokban megegyezik az Alföldével, 

 de megvan itt a dunántúli hegyvidék növényeinek nagy része is. A talaj 

 termékeny televényföld, a homokos, kavicsos és sziklás terület kevés. A város 

 kiterjedése 20,000 hold, ebből 2500 hold legelő, 2000 hold rét, 1000 hold 

 pedig szőlőhegy. Miután a határ túlnyomó része mívelés alatt van, a vadon 

 termő növények csak a réteket, a legelőket, a kőbányák környékét, az utak 

 mellékét, meg a csatornák partjait foglalhatják el. Nagyobb folyó nincsen, 

 csak a Gaja-patak és az ebből kiágazó csatornák szelik át a várost ; van 

 továbbá egy Sóstónak nevezett 30 hold terjedelmű nádas. 



Miután a határban erdő nincsen, a vadon termő fák, erdei növények és 

 páfrányok egészen hiányoznak. Faültetvények találhatók a Sóstó körül, a 

 12 hold kiterjedésű Erzsébetligetben és a lövőház parkjában. A fák túlnyomó 

 részét ákácz, eperfa, fehér és fekete nyárfa, fűzfák teszik ; találhatók továbbá 

 vadgesztenye, hárs, juhar, platán, Sophora, Celtis, Ailanthus, lucz- és erdei 

 fenyő. A szélesebb utczák gömbákáczczal vannak beültetve. Gyümölcstenyész- 

 tésnek az éghajlat nemjgen kedvező, mert a Bakony és a Vértes között nyíló 

 résen át a város az északi szeleknek van kitéve, melyek késői dereket okoz- 

 nak és a gyümölcstermést gyakran tönkre teszik. Ültetnek körte-, alma-, 

 szilva-, cseresznye-, meggy-, kajszin- és őszi baraczkfákat, diót és mandulát. 



* Felolvasta a szerző a növénytani szakosztálynak 1901. évi május hó 8-ikán 

 tartott ülésén. 



