44 FIALOWSKI LAJOS 



életét kiváló gonddal vizsgálta. Fügefácskáinkról több tudósításában emlékezik 

 meg, de leginkább nekik szánta következő dolgozatát : »Über einige in 

 historischer Beziehung interessante Ptlanzen der ungarischen Flóra. « (Oester- 

 reichische Botanische Zeitschrift 1859). A fügefácskák előfordulását a török 

 pirosítóéval és más keleti jövevényével egybevetve azt a meggyőződését fejezi 

 ki, hogy a fügefát török kertészek ültették ide. 



A Magyar Orvosok és Természetvizsgálók XX. nagygyűlésének emlékéül 

 a főváros »Budapest és környéke természetrajzi, orvosi és közművelődési 

 leírása« czímű művet Gerlóczy Gyula és Dulácska Gézával szerkesztette. Ennek 

 első kötete 117 — 286. oldalán Borbás Vincze dolgozatát közli, mely 

 »Budapest és környékének növényzete« czímen fővárosunk növényeit mutatja be. 



A 186. oldalon a fügefáról így szól : «a Szent Gellért és Svábhegyek 

 egyike déli lejtőjén, apró gyümölcsöket érlel. Több mint valószínű, hogy az 

 előbbi helyen a török kertekből maradt vissza.« 



Ugyancsak Borbás 1891-ben »A növények vándorlása« czímű dol- 

 gozata (Pótfűz, a Termtud. Közlönyhöz. XIII. füzet) 7. oldalán írja : »A török- 

 világból maradtak a Szent Gellérthegy déli lejtőjén a Pegamim-hoz közel ; 

 most már szabadon * díszlő fügefák (Ficus Carica) ; Új-Orsova mellett az 

 Allion hegy tövébe hihetőleg szintén a törökök ültették. « 



Fekete és Mágócsy-Dietz: Erdészeti Növénytan 1896-ban meg- 

 jelent 2-odik kötetének 611. oldalán hasonlóan nyilatkozik. 



Ezekkel az adatokkal a jelenkorba jutottunk. Akárhányunk a füge- 

 fácskákat, mondhatnám, személyesen ismeri és mutogatja külföldi láto- 

 gatóinak. 



Olvasóinknak itt a 2. és 3. képen mutatjuk be. 



Fácskáink most is csak akkorák, mint Sadler idejében, azaz úgy 

 l - 5 méter magasságú bokrok. De nincsen köztük tömzsi-derekú fa, hanem 

 valamennyiök vékony vesszejű bozót, a mint ezt 1. és 2. sz. képünk feltárja. 

 A 3. sz. képen ugyanezt a bozótot, lombjahullott állapotában oldalról mutatjuk 

 be. Az előbbi fölvétel 1899. június 8-ikán, az utóbbi 1900. április 21-ikén 

 készült, azaz a hajtások fakadásának időpontja mindkét képen ugyanaz, csak 

 a fejlettsége más. 



Egy-egy szárrészét lefelé vizsgálva azt látjuk, hogy van köztök 1, 2, 

 3, sőt 5 éves. Már 6 éves nincsen, hanem mindegyikök czombból (még 

 régibb ágból) vagy a tőkéből fakadt és tőrésze a leghosszabb. Ennek meg- 

 értésére nézzük az addig lefolyt telek hőmérsékletét (a mint ezt a Ter- 

 mészettud. Közlöny meteorológiai rovataiból kiszedhetjük.) L. a 46. oldalon. 



A sorozatból azt látjuk, hogy a 0° alatt csökönyösen veszteglő ala- 

 csony hőmérséklet 1895-ről 1896-ra, 38 napig tartott. A fügefácskák négy 

 éves vagy még ifjabb ágai és vesszői tövig perzselődtek le. A következő 

 május hónap első felében dúsan új hajtások kezdtek fakadni, úgy, hogy sűrű 



* Egyik sorozatukra, t. i. arra, a mely mesterséges dobogón a török cziszternától 

 keletre és fölötte vonul, Kerkápolyi Károly, volt pénzügyminiszter, a ki a 

 telket megvásárolta, 1870-től kezdve haláláig 1891-ig némi gondot fordított. 



