A FÁS NÖVÉNYEK VESSZEJÉNEK ÉRÉSÉRŐL. 15 



A meleg nagy mértékben hat a növény környezetének a viszonylagos 

 nedvességére ; a fizikai ismeretek bizonyítják, hogy nagyon változik a levegő- 

 nek viszonylagos párateltsége, a levegő hőmérséklete szerint. A levegőnek 

 vízgőzt fölvevő tehetsége gyarapodik, ha a hőmérséklet emelkedik és sülyed, 

 ha a hőmérséklet csökken. A talaj ugyanazon chemiai és fizikai alkotása 

 mellett a levegő nedvességének elpárolgása magasabb hőmérsékleten gyorsabb, 

 mint alacsonyabbon. Következik tehát, hogy két vidék — melynek esőzési 

 viszonyai ugyanazok — de hőmérsékletük viszonya különböző, talajuk és leve- 

 gőjük viszonylagos nedvessége a szerint fog változni, mint a vidékek hőmér- 

 sékleti viszonyai. 



Ha a 2-ik és 3-ik ábrában bemutatott városok csapadékviszonyai 

 egészen ugyanazok volnának, akkor a legszárazabb vidék volna Montpellier 

 és a legtöbb nedvességet mutatná Paris és Nancy ; ezek között foglalna 

 helyet Magyarországnak több helysége. A különféle esőzési viszonyok mellett 

 az lesz a legnedvesebb vidék, melynek alacsonyabb hőmérséklete mellett a 

 leggazdagabb esőzési képe van. A különféle vidékek esőzési viszonyainak 

 tanulmányozása tehát igen érdekesnek Ígérkezik és ezért erre vissza is 

 fogok térni. 



2. A világosságot biológiai szempontból kétféleképen szükséges 

 szemügyre vennünk : a) mint a napfény erősségét (intensitas) ; b) mint a 

 napfényes idő tartamát. Mind a kettőt eléggé nehéz a mai fejletlen fizikai 

 eszközökkel mérni és azért a meteorológiában alig találunk nagyobb mennyi- 

 ségű följegyzésre. Azt, a mit biztosan tudunk, a következő : 



a) A fényerősség mérése szempontjából tett tudományos kísérletek azt 

 bizonyítják, hogy az egyenlítőtől a sarkok felé haladva a fényerősség folyton 

 csökken ; 4—5 — 6 földrajzi szélességi fok, mely pl. a délfrancziaországi vidékek 

 és a szőlőmívelés északi határa között terül el, már elegendő különbség 

 arra, hogy a különbséget pl. fotográfiai műszerekkel kimutathassuk és csak- 

 ugyan utazgatásaimban bő alkalmam volt magamnak is meggyőződni, hogy 

 ezen állításnak határozott jogosultsága van és ez adatok alapján hiszem, hogy 

 délen az áthasonítás viszonyaira a fény nagyobb értékű tényezőként szerepel, 

 mint az északi régiókban. 



b) A napfényes idő tartama a növényfejlődésnek folyamán éppen olyan, 

 vagy talán még lényegesebb tényező, mint a fény erőssége ; mert a kísérletek 

 és megfigyelések azt bizonyítják, hogy a növény fejlődésének szakaszai 

 a szerint módosulnak, a mint a növény áteső vagy verő napfényben fejlődik. 

 Verőfényben nagyobb a szövetek kialakulásának a foka, mint áteső fényben. 

 A napfény tartamát valamely vidéken a fellegek járása nagy mértékben mó- 

 dosítja ; ha valamely vidéken sok a fellegjárás, a verő napfény kevesebb ; 

 míg megfordítva, ha a fellegjárás kevés, a napfényes órák száma növekedik. 



A napfénj^es órák számának miként való változását a 4-ik ábra 

 mutatja Montpellier, Paris és Ó-Gyalla meteorológiai állomásain végzett 

 megfigyelések adatai alapján, több éven át végzett följegyzés közepére 

 vonatkoztatva. Ez adatok azt bizonyítják, hogy a déli vidékeken a napfényes 

 órák száma tetemesen nagyobb mint az északiakon, mert míg az évek nap- 



