A KAS NÖVÉNYEK VESSZEJÉNEK ERESÉRŐL. .) 



arányát mutatják. Méréseket végeztem ezért 1) a sejtek falain, melyeknek 

 vastagodása folytán a közöttük elhelyezkedett edények eredeti bősége olyan 

 mértékben csökken, mint a milyen mértekben a sejtfalak vastagsága fokozó- 

 dik. Tanulmány tárgyává tettem 2) a különféle érettségű vesszők kemé- 

 nyítő-, szárazanyag- és víztartalmát, valamint a vesszők fajsúlybeli viszonyát. 



1. A sejtfalak vastagságának mérésekor* kétféle esetet különböztettem meg: 

 a) mikor az érett és az éretlen vessző szöveti kialakulására a külső viszonyok 

 azonosak, b) mikor a szövctkialakulás viszonyai eltérők. 



Vizsgálódásaim tárgya a fás növények egyéves vesszeje volt, külö- 

 nösen a Vitaceae-t tanulmányoztam, közöttük a Yilis rupestris, V. riparia, 

 V. Berlandieri, V. vinifera különféle változatait és ezek egymás között elő- 

 állított mesterséges és természetes fajkeverékeit, de kiterjeszkedtem az erdei 

 fák és a gyümölcsfák igen nagy számára is, mely tanulmányom alapján az 

 itt adandó szabályokat az összes fás növényekre állandósíthattam. 



a) Azon hajtásokban, melyeknek szöveti kialakulására a külső viszonyok 

 azonosak voltak, azt tapasztaltam, hogy a sejtek nagysága megközelítőleg 

 ugyanaz, de a sejtfalvastagság és az edények átmérője az érés fokai szerint 

 változik. 



E kétfajta vessző kambiális képző szövete között semmi különbség sem 

 észlelhető, a többi rétegekben azonban úgy a fa, mint a háncs szöveteiben 

 morfológiailag összehasonlítható övek közepes sejtfalvastagságában határozott 

 különbség van. Az érett vessző sejtjeinek a fala mindig vastagabb mint az 

 éretlené. A sejtfalak vastagsága legkisebb a kambiális képző szövet közelében, 

 honnan úgy a bél felé haladva, mint a bőrszövethez közeledve, a sejtfal vas- 

 tagsági mérete folyton fokozódik. 



A fokozódó sejtfalvastagságbeli különbség, melyet a képző szövettől távo- 

 lodva mindig erősebben észlelünk, mindegyik szövettömegen található, de a 

 bélsugarakban, melyeknek sejtjei parenchymásak maradnak, aránylag csak 

 kevéssé látható, míg a fás sejtekben és az edények falaiban, melyek mindig 

 erősebben fásodnak, az érett és az éretlen vessző között nagy különbség ész- 

 lelhető. Az érett és az éretlen vessző anatómiáikig összehasonlítható öveiben 

 fekvő sejtek legcsekélyebb falvastagsága között különbség alig észlelhető, míg a 

 legfokozottabb sejtfalvastagság határozottan nagyobb az érett vesszőben, mint 

 az éretlenben. 



Az érés létrehozta fokozódó sejtfalvastagodás következtében előállott 

 nyomás az üregek és lágyabb szövetek alakváltozását eredményezi. A bél- 

 szövet az érett vesszőben kisebb térfogatra redukálódik, sejtjei hatszöges alakot 

 öltenek, éppen úgy, mint bizonyos mértékig maguk a faparenchym-sejtek. 

 Az edények üregei falaik megvastagodása és a nyomás következtében kiseb- 

 bekké lesznek. 



* Bővebben lásd F. Kövessi: »Rccherches biologiques sur l'aoűtement des 

 sarments de la vigne.« Revuc Générale de Botanique (Paris) 'I". XIII. 1001. Page 193. 



