2 BEKÖSZÖNTŐ. 



jóakaró intézkedése se neki nincs előnyére, se a szakosztályok igé- 

 nyeit nem elégíti ki teljesen. Ezért a Társulat választmánya 1901. 

 november 20-ikán tartott ülésében az állattani szakosztály kérése alap- 

 ján elhatározta, hogy úgy az állattani, mint a növénytani szakosztály- 

 nak — egy külön folyóirat megindítása czéljából — évi 1500 korona 

 segélyt bocsát rendelkezésre. 



Szerény kezdetből íme eljutottunk oda, hogy szakosztályunknak 

 most már külön közlönye van. 



Rajtunk áll most, hogy e közlönyünket felvirágoztassuk és annak 

 létjogát kimutassuk. 



A szakosztály tagjaihoz és a növénytan minden igaz barátjához 

 fordulunk tehát azon kérelemmel, hogy a most már önállóan meg- 

 jelenő »Növénytani Közlemények«-et, szakosztályunk közlönyét hat- 

 hatós támogatásukban részesíteni szíveskedjenek. 



Körünkben mindenkit szívesen látunk, a kinek nincs más ambí- 

 cziója, mint hozzájárulni a növénytan ügyének Magyarországon való 

 felvirágoztatásához és hazánk növénytani tekintetben való minél tel- 

 jesebb megismeréséhez. 



Tennivalónk van még elég és így mindenkinek kijut a munkából. 



Hiszen még csak a kezdetén vagyunk hazánk növénytani át- 

 kutatásának. 



Mutatják azt például azon ernyedetlen és önzetlen fáradozások, 

 melyekből kitűnt, hogy Alföldünk, melyet eddig gombákban nagyon 

 szegénynek tartottak, gazdag termőhelye az érdekesebbnél érdekesebb 

 fajoknak. Ha sok ilyen munkásunk lesz, úgy van reményünk, hogy 

 magyar botanikus írja majd meg a magyar flórát és nem külföldi. 



De hát ideje volna már felhagyni az aprólékos fajok hajhászásá- 

 val és a fajoknak majdnem a végtelenbe menő feldarabolásával. Inkább 

 helyén volna már az összefoglalás, a magasabb szempontok alá való 

 egyesítés. Valóban szégyenletes reánk, hogy nincs olyan újabb, a hazai 

 pharnerogam növények meghatározását czélzó munkánk, melyet nyu- 

 godt lélekkel adhatnánk az ország tanuló ifjúságának kezébe. Remél- 

 jük, hogy idővel szakosztályunk lesz hívatva ez irányban is a szüksé- 

 ges munkálatokat megindítani és szaktársainkat egyetértő tevékeny- 

 ségre bírni. 



A »Növénytani Közlemények« ezen czélt is fogják szolgálni, a 

 mint hogy általában az a feladatuk, hogy az összes magyar botanikusok 

 közlönyévé váljanak. Ezt pedig csak úgy érhetjük el, ha mindenben 

 a személyi érdektől eltekintve csak az ügy érdekét tartjuk szemünk 

 előtt. Azért azt kívánjuk, hogy a »Növénytani Közleményekében 

 mindenkor szigorú tárgyilagosság uralkodjék, a mi azonban nem zárja 



