80 IFJ. RNTZ GÚZA 



rendezkedő pettyek láthatók, a tőlük szabadon hagyott mezőn utóbb jelennek 

 meg a centrifugális vastagodások, tarajok és léczek, mint az idősebb kornak 

 a jelei. A léczek hosszabb vagy rövidebb hullámos pályákban futnak (4., 5., 

 10., 11., 12., 25., 31. rajz), vagy pedig bizonyos meghatározott rend szerint 

 rendezkedő sokszögű tereket zárnak be, pl. a C. tripos macroceros inaequa- 

 Iis hátoldalán (20. rajz). 



Minkievicz* a Fekete-Tengerbői a Ceratium furca évszaki más- 

 formaságáról tesz említést ; ezt a másformaságot — bár nem éppen olyan 

 feltűnően — magam is megfigyelhettem (2—5. rajz) és azt tapasztaltam, hogy 

 a C. triposn&k (40., 41., 44., 45., 46., 47. rajz), C. candelabrum-nak (37., 38., 

 39. rajz) is van ilyen évszaki dimorphismusa, a mennyiben a januáriusban 

 és deczemberben gyűjtöttek általában véve rövidebb karúak és szarvúak. Ez 

 különösen a C. tripos macroceros-on és C. tripos arcuatum-on feltűnő ; olyanok 

 a téli alakok, mintha még nem érték volna el karjaik és szarvaik a kifej- 

 lettekre jellemző nagyságot. Télen a C. tripos-n&k azon alakjai gyakoriabbak, 

 (29., 30., 33—36., 41., 44., 47. rajz), a melyeket Cuhn** az Atlanti-Oczeán 

 hűvösebb vizű déli és északi egyenlítői áramlásából jegyez föl, míg nyáron 

 azok gyakoriabbak, melyeket a melegebb vizű guineai áramlásból ismertet, 

 így a C. tripos macroceros-n&k szétnyílt karú alakjai (patentissimum 42. rajz), 

 rendkívül hosszú karúak (longissimum 43. rajz), a gibberum (24. rajz) és 

 armalum (45. rajz) hosszú karú és szarvú alakjai. Ezzel szemben a C. fusits-on 

 azt találtam, hogy deczemberben és januáriusban vannak leghosszabb alakjai. 



A C. furca baltica, C. candelabrum-, C. tripos macroceros- és macroce- 

 ros inaeqnalis-on másféle sajátságos dimorphismust észleltem. Ugyanis ezek 

 legtöbb példányának apicalis szarva nagyon hosszú és hegyesebb vagy tom- 

 pább csúcsban végződik, vagy egyenesen lemetszett, de egyeseknek az apicalis 

 szarva amazokénál jóval rövidebb, vége pedig a kürt szájához hasonlóan kiszéle- 

 sedik (9., 38. rajz) ; ez a sajátság mint » Adatok a Peridineák ismeretéhez « 

 czímű értekezésemben is jeleztem és miként a mellékelt 9. rajzból világosan 

 látható, azokon a példányokon van meg, melyek ideiglenesen lánczolatban 

 voltak egymással összekötve. 



A karoknak és a szarvnak ellaposodását és a tarajlemezeknek erős kifejlő- 

 dését csak néhány esetben észleltem, így aC. furca-n (1. és 3. rajz), a C. tripos 

 macroceros-on pedig a karok végeinek azt a ellapulását, a melyet Schröder 

 a calviceps-ntk nevezett alakon írt le. Olyan elágazó karú Ceratmm-okat, mint 

 a minők a Nápolyi-Öbölből ismeretesek, nem találtam. 



Mivel a Ceratium-ok teste jobb-bal irányban részaránytalan, továbbá a 

 háti és a hasi oldal is különböző, a testen pedig nagy függelékek, a karok és 

 szarv vannak, a test növekedése közben nagyon könnyen állhat elő az egész 

 testnek vagy a karoknak a csavarodása. Amaz alakok, melyeknek háti oldala 

 erősen pánczélozott, vagy egyébképpen erősebben fejlődött, az erős háti oldal 

 szorítja a gyengébb hasi oldalt, úgy, hogy az egyre jobban behorpad ; ennek 



Zoologischer Anzeiger Bd. XXIII., Nr. 627. 



Cuhn: Aus den Tiefen des Weltmeeres. 1900. pag. 70—73. 



