A LOKVAI HEGYSÉG NÖVÉNYFORMÁCZIÓI BÁZIÁS KS FEHÉRTEMPLOM VIDÉKÉN. 31 



oldalain, ősi erdőyegetáczió tartotta fenn magát. A Ribis-patak völgyében föl- 

 menet csakhamar tölgyesbe érünk. A báziási tölgyes élesen elüt úgy a verseczi 

 hegység tölgyeseitől, mind a fehértemplom-vidéki tölgyestől, mert az uralkodó 

 tölgy faj benne nem a Quercus sessiliflora, hanem a Quercus Cerris. Sehol 

 az egész vidéken olyan nagy tömegben némelyütt szinte egymagában 



erdőt alkotva — és olyan óriási példányokban nem találni csertölgyet, mint a 

 Ribis-patak völgyében. Másrészt azonban lényeges megjegyezni, hogy itt is az 

 uralkodó Oueiriis-ía] után a Tilia tomentosa fordul elő legsűrűbben. Az összes 

 dél-temesmegyei és szomszédos területű tölgyeseket jellemzi a Tilia lomentosa 

 tömeges előfordulása ; még a deliblati homokon is ősi időkből megmaradt 

 tölgy-ligetekben (Quercus pedunculata) hatalmas Tilia tomen/osa-példknyok 

 nőnek. A báziási tölgyesben is néhol több a Tilia tomentosa, mint a tölgy. 

 Nem hagyható azonban említés nélkül az sem, hogy a báziási erdőben a 

 tölgyfák — illetőleg cserfák és hársfák kérgeit vastag mohapárnák fedik és 



hogy a Tilia lomentosa terebélyes koronáin nem ritkán Viscum album L. 

 telepedik meg. Más, itten előforduló fák, illetőleg cserjék még a következők : 

 Quercus sessiliflora L. , Carpintis Betulus L., Fraxinus excelsior L., Acer 

 campestre L., Sorbus torminalis Z., Cornus mas L., Cornus sanguinea L. 

 stb. A fákra Clematis Vitaiba L. és Vilii vinifera L. kúszik, némelykor 

 olyan mennyiségben, hogy az erdőt járhatatlanná teszik. Erdő szélén nyo- 

 morék Cotinus Coccygyra Scop. is akad. Mint igazi bánsági tölgyest jellemzi 

 a roppant mennyiségben előforduló Helleborus odorus II'. A', és egyes Ruscus 

 aculeatus L. bokrok. Nagy ritkán Paconia ban Aica Roch.-i is találni. Cseppet 

 sem rendkívüli, de igen figyelemre méltó jelenség az, hogy ha a meredek 

 hegyoldalon fölemelkedve lapos hegytetőre érünk, ott az erdőnek hirtelenül 

 vége szakad és esetleg kaszáló meg kukoriczás, vagy ismét a fentemlített sivár 

 cseplyevegetáczió tárul szemünk elé ; ez világos bizonyítéka annak, hogy a 

 szálerdőt csak ama hely hozzáférhetetlensége mentette meg az elpusztulástól. 



///. Bükkös. A verseczi hegységen tiszta bükkös csak a hegység 

 északnyugoti oldalán, 400 meter tengerfölölti magasságban van. A lokvai úton 

 sokkal mélyebben, 300 meter alatt, találunk szép bükköst. Báziáson, a 

 Ribis-patak egy mcllékvölgyében, olyan bükkös van, mely vagy 200 meter 

 (tengerszín-fölötti) magasságra ereszkedik le. A mint a Quercus Cerris és 

 Tilia tomentosa alkotta erdőben jártamban egy magas, meredek falakkal 

 körülvett szűk mellékvölgybe jutottam, egyszerre bükkösbe értem, a mely 

 egészen a patak mellékágáig ért le. A lokvai úton pedig az út tetőpontján túl 

 szintén bükköst találtam. 



Mig a tölgyest sokszor cserjék, bokrok és kórok tarkítják, addig a bük- 

 kösben fás növény, bükkfán Fagns silvatican kívül, alig kerül és a 

 dudvás növények is csekély számmal vannak, azok is bizonyos tekintetben mind 

 egyformák, a mennyiben főleg csak az erdő barna aljából erősen kirívó zöld, 

 széles lombozatukkal tűnnek fel. A bejárt bükkösökben a legfeltűnőbb bükkös- 

 ben lakó növények a következők : Aspidium angnlai e Kit., Aspleniii-.m adian- 

 lum nigrnm L., Athyriuin fűix femiua I.., Polypodium vulgare L., Scolopendrium 

 vulgare Sm., Asarum europaeum f... Chrysosplenium allernifolium /-., Hedera 



