F. PAX : GRUNDZÜGE DER PFLANZENVERBREITUNG IN DEN KARPATHEN. BD. I. 3 



lényegesebb, hogy nyugaton 6—700 m-nyi magasságban, melynek az Erdélyi 

 Felföldön 850 m-nji magasság felel meg, bizonyos fák is elérik magasságbeli 

 határukat és pedig első sorban a tölgy, a melylycl a hárs, kőris, hegyeslcvelű 

 juhar társulnak ; másodsorban pedig az erdei fenyő és a gyertyánfa. Pinus 

 auslriaca és P. sylvestris csak kivételképen mennek magasabbra, sőt ez utóbbi 

 egészen a törpe fenyő régiójába is eljut. A tölgy és társnövényeinek magas- 

 ságbeli elterjedése a Nyugoti Kárpátokban a 000 m-t éri el ; Erdélyben, a hol 

 a dombvidék jellegnövénye gyanánt szerepel, eléri a 700—850 m-t ; egyes 

 tölgyek elszórtan 1000 m-ig is feljutnak ; legmagasabbra hat fel a Oiiercus 

 sessiliflora, leghátrább marad a Ou. pedunculata. 



P a x a dombvidéken megkülönbözteti A) a fátlan és B) a fás formá- 

 cziókat ; az elsőkhöz számítja Aa) a zárt tájformácziókat 1 és ezekhez tartoz- 

 nak a réti formáczió, 2 a pusztai legelő, 3 a völgyi rétek és a réti lápok ; 

 Ab) a nyílt tájformácziókat, 4 melyekhez tartoznak egyrészt a mészben sze- 

 gény sziklák, másrészt a mészsziklák formácziói ; a vízi növények formácziói, 

 ú. m. a nádasok, a folyók partjainak formácziója és végre a tulajdonképeni 

 vízi növények. 



A B) fa- és cserje-állabokhoz tartoznak a) a fenyőerdők, b) a lombos 

 erdők és c) a cserjék formácziói. 



Aai) A réti formáczió elfoglalja a dombok napsütötte lejtőit, és kitűnik 

 a színes virágú növényfajok gazdagságával, melyek között az évelő kórok 

 számra nézve meghaladják a füveket, a megtermékenyítéskor igénybe veszik a 

 rovarok közvetítését és virágzásuk idejének legnagyobb része a nyárra esik. 

 Első sorban a pillangósok a fészkes virágzatúak és az ajakosok családai sze- 

 repelnek ; kissé eltérő ezen formáczió az Erdélyi Felföldön ; itt a virágzási 

 idő is a tavasz felé van eltolódva. 



Ezen formáczió összetételére lényeges befolyást gyakorol a mésztalaj, 

 melyet már bizonyos meszet kedvelő növények néha tömeges megjelenése árul 

 el (Salvia verticillata, Gentiana cruciata etc), de a sótartalmú talaj lényegesen 

 megváltoztatja a réti formáczió képét, melynek halophyt flórájában több ben- 

 szülött faj van (Chenopodium Wolfíii, Plantago Schwarzenbergiana). 



A réti formáczió ott, a hol azt a vidék orografiai viszonyai és a talaj 

 kőzete megengedik, átmegy a leginkább folyómenti völgyi rétek formácz iájába, 

 mely típusos képét csak ott adja, a hol a talaj az őshegység és a termékeny 

 homokkő mállási termékeiből való. E völgyi rétek leginkább a Nyugoti Kár- 

 pátokban vannak kifejlődve és nagyon emlékeztetnek a Németország lapályain 

 előfordulókra. Különbözik e formáczió a réti formácziótól nemcsak a formá- 

 czióvá társuló növények, még pedig első sorban az egyformán elterülő — zárt 

 pázsitot — alkotó pázsitfüvek által, hanem az által is, hogy ezen pázsitot mái- 

 színes virágú növények tarkítják ugyan, de nem a változatosság azon mértéké- 

 ben, mint a réti formáczióban. A szénakaszálás után június végén még azoknak 



1 Geschlossene Landformationen. 



2 Die Trit'tformation. 



3 Die Pusztaweide. 



4 Offene Landformationen. 



