24 STAUB MÓRICZ 



mely a Borgó-szoróstól azon depresszióig terjed, mely a Tömös szoroson át 

 Brassóból a Romániába való közlekedést lehetővé teszi ; a negyedik kerület 

 a Bárczaság hegysége, mely a Kárpátok valamennyi növényföldrajzi kerületei 

 között aránylag legkisebb terjedelme mellett a legélesebben kifejezett növény- 

 zeti jelleget árulja el, a mint azt már a megelőzőkben említettük. Az ötödik 

 kerület az Erdélyi Havasoké és valóban érdekes, hogy a Vöröstorony- 

 szoros régi közlekedési útja növényföldrajzi határvonallal esik össze. Ezen 

 kerületen belül a Fogarasi havasok,- a Malompatak- és a Lotru-hegység 

 meg a Caleanului tömzszsel szoros összefüggésben álló Retyezát és valószínűleg 

 a növényzetileg majdnem egészen ismeretlen Vulkán-hegység önálló tájakat 

 alkotnak. A Maros és a Sebes-Kőrös a hegységbe mélyen bevágó völgy- 

 barázdája között fekszik mint hatodik kerület azon peremhegység, mely Erdélyt 

 a Nagy-Alföldtől elkülöníti és ez magában foglalja a Bihariát, az erdélyi 

 Erczhegységet és annak nyugoti előhegyeit, valamint a Pojana-Ruszkát. 

 Ezen hatodik kerület körülfogja a hetediket, az Erdélyi Felföld kerületét. 



Ha nagyjában áttekintjük a Kárpátok növényzetét, mindenekelőtt azt 

 tapasztaljuk, hogy főjellegét mégis olyan nemzetségeknek köszöni, melyek a 

 középeurópai növényzet elemei és nemcsak az erdei fák, hanem a többieknek 

 hosszú sora is bizonyítja, hogy a Kárpátok növényzete középeurópai jellegű, 

 melybe idegen növényzeti elemek keveredtek. Ezek között különösen az európa- 

 szibériai elem az, mely a középeurópai növényzettel együtt a Kárpátok főzömét 

 képezi és nevezetes, hogy főelterjedésük a fahatáron alul van, termőhelyeik 

 legnagyobb része a domb- és a hegyvidékre esik. Még a havasi fenyő, a 

 vörös fenyő és mások még messze elmaradnak a törpe fenyő felső határától. 



A boreal-subarktikus elem, azaz azon fajok, melyek ugyan megszakí- 

 tásokkal, de mégis az egész mérsékelt övön át vannak elterjedve, a Kárpátok 

 földrajzi szélessége alá esnek és honolnak a mostani régióban, vagyis a 

 dombvidéken. Ezeket az jellemzi különösen, hogy egész kifejlődésük rövid 

 időre szorítkozik, némelyek már korán tavaszszal (Caltha palustris), mások a 

 tavasz vége felé (Arabis hirsuta) virágoznak, a termésérlelés után csakhamar 

 elvesztik leveleiket, a tenyészeti idő legnagyobb részét gyökértörzseikkel ten- 

 getik át. Nagy részük a nedves és árnyékos termőhelyet kedveli ; fás növény 

 (Sambucus racemosa, Juniperus communis) csak kevés van közöttük ; 

 azonkívül sok amerikai típus nem éppen a régi múltban szerzett polgárjogot 

 a Kárpátok növényzetében. 



A boreal-arktikus elem legnagyobb része még csak a subalpin régióban 

 lép föl, de legszebb kifejlődését még csak a magasabb hideg és nedves 

 termőhelyeken éri el. Nagy része a középeurópai elemnek az Alpokról 

 jött, azaz olyan fajok alkotják a Kárpátok növényzetében az alpin elemet, 

 melyeknek legnagyobb elterjedése az Alpokra esik. Ezen elemmel szemben 

 sokkal alábbrendelt szerep jutott a szudet elemnek (Salix silesiaca stb.), 

 melynek tagjai kelet felé föltűnően elenyésznek ; ugyanaz mondható a közép- 

 tengeri elemre is, melynek tagjai mint a nagy hőmérséklet kedvelői, csak a 

 délkeleti peremhegységben jutnak nagyobb szerephez, de e hegységtől nem kis 

 távolságban végképen elmaradnak. 



