F. PAX : GRUNDZÜGE DER PFLANZENVERBREITUNG IN DEN KARPATI1EN. BD. I. 25 



A Kárpátok növényzetét azonban minden egyéb velők, ugyanazon szé- 

 lesség alatt fekvő hegység növényzetétől az teszi különbözővé, hogy alakulásá- 

 ban olyan elem is vesz részt, mely Nyugaton vagy a Keleti Alpok tövén 

 csakhamar eltűnik. Ez a pontusi elem, melynek területe az előázsiai hegysé- 

 gektől Európa délkeleti részéig elterjed és utolsó termőhelyeinek legnagyobb 

 részét, ha nem is kivételesen, a Keleti Alpokban és a Kárpátokban éri el. 

 A Quercus auslriaca és Quercus conferta nagyban járulnak a tenyészet- 

 nek tájképi hatásához és a cserjék közül az Acer tataricum, Coliiuts Coggygira, 

 Evouymus verrucosus, AmygdaJus nana, Pninus Chamaecerasus, sárga virágú 

 CW/s//s-fajok egész raja érdemelnek említést. Ezekhez szegődik a lombos 

 erdőknek néhány jellemző növénye, ú. m. Dentaria glandulosa, Euphorbia 

 amygdáloides, Sculellaria aUissima, Glechoma hirsula ; de fa nélküli for- 

 mácziók nemzetségei is vallják a pontusi tájat hazájuknak, így az Alyssum 

 saxatile, Trifolium pannonicum, Galega officinalis, Linum flavum, L. hir- 

 sittiim, Polygala major, Ferula sylvatica, Vinca herbacea, Valeriána polygama, 

 Cenlaarea axillaris és egynehány Echinops-{&\. Nevezetes, hogy ezen pontusi 

 elemek a Kárpátok növényzetében a dombvidék formáczióiban megjelennek, 

 de a lombos erdők régiójában csakhamar el is tűnnek. 



A pontusi elem jelentősége az által fokozódik, hogy a Kárpátok növény- 

 zetében még olyan fajok is jelennek meg, melyeknek területe még a pontusi 

 elem elterjedésének határain belül fekszik, de csak a Balkán-félsziget északi 

 hegyi tájaira szorítkozik és innét a Kárpátok vagy az Alpok legdélibb lánczai 

 felé sugároznak ki. Pax ezeket a dr.ciai elemnek nevezi, melynek néhány 

 tagja a Kárpátok egész területére terjed ki, ű. m. Triselnm carpathicum, 

 Linum exlracillare és Senecio carpathicus ; csak a Crocus banaticus érte el a 

 Szudetek hegységét is. A Kárpátok típusos szibériai elemének Pax csak azon 

 fajokat tekinti, melyeknek területe a hegyrendszernek már nyugoti részében 

 találja meg határát, Morvaországban vagy a legkeletibb Alpokban elenyészik, 

 vagy a subarktikus Európában nyugot felé legfölebb a skandináviai félszigetet 

 éri el. Ide tartoznak Aclaea cimicifuga, Ranunculus cassubicus, Spiraea cha- 

 maedryfolia, Conioselinum Fischeri, Campanula sibirica és Crepis sibirica. 



A megelőzőkben csak azon fajokról volt szó, melyeknek elterjedése a 

 Kárpátokban meglehetősen zárt és most az a kérdés merül föl, vájjon melyik 

 elemhez tartoznak az elszigetelt elterjedésű nemzetségek ? Ez szükségessé teszi 

 azt, hogy maguknak az egyes növényzeti elemeknek a területen való elterje- 

 dését kutassuk, mert világosan mutatkozik, hogy ezen növényzeti elemek 

 jelentősége a Kárpátok egyes részeire nézve nagyon egyenlőtlen, csak az európa- 

 szibériai és a boreal-subarklikus elemek mutatnak csekély, mélyebbre ható 

 különbségeket. A középeurópai elem nemzetségei meglehetősen egyformán 

 vannak az egész területen elterjedve és a fajok számát illetőleg alig lesz a 

 Nyugot és a Kelet között megállapítható különbség. A boreal-arklikus elem 

 is a fajok bizonyos számával az egész Kárpáthegységben egyformán van kép- 

 viselve, de vannak elszigetelt termőhelyi nemzetségei is, melyek közül csak 

 egy föltűnő példát kívánunk fölemlíteni. A Linnaea borealis csak a Nyugoti 



