12 STAUB MÓRICZ 



Cirsium, Senecio, Epilobium) és az erdőszél felől könnyen eljuthatnak ide 

 bizonyos füvek is (Deschampsia, Luzula, Agrostis, Calamogrostis arundinacea, 

 C. varia), melyek zárt állabot alkotnak; a nap jobban sütötte, tehát világo- 

 sabb helyeken megjelennek a PolytrichumÍa.]o\<. vagy a Carex lepotina és a 

 Luzula campestris tömött gyepjei. 



A zárt erdő fölötti hegységet Pax két régióra osztja, ű. m. az alliavasi 

 vagy a törpe fa régióra és a havasi régióra. 



Az első a Babia Gorán 1330—1660, a Magas Tátrában 1500—1800, a 

 rodnai havasokban 1600—1900 és az erdélyi havasokon 1850—2200 m 

 között fekszik ;* egyedül Piniis Pumilio, Alnus viridis és Juniperus nana 

 alkotnak itt zárt formácziót, a törpe fa formáczióját és pedig vagy mindegyik 

 külön-külön vagy keverten állanak össze állabokká, de a törpe fenyő állandó 

 kísérői a törpe boróka, a sziléziai fűz és a havasi fenyő. 



A törpe fenyő nevezetesen a Központi Kárpátokban, de az Alacsony 

 Tátrában is nagy állabokat alkot, kelet felé azonban tűnőiéiben van, mert a 

 rendszer nélkül űzött havasi állattenyésztés minél több helyet keres a legelő- 

 nek és így végig folytatják az irtást a Bárczaságig, onnét pedig a Retyezátig 

 láthatni ugyan megint a Magas Tátráéihoz hasonló állabokat, de csak elszór- 

 tan. Pax intve figyelmeztet a törpe fa jelentőségére az alsóbb régió vízzel 

 való ellátása tekintetéből. A félcserjék közül a törpe fenyő gyakori kísérői a 

 Vaccinium Myrtillus és a V. Vitis Idaea, továbbá mohok és zuzmók. 



A patakok partjain vagy medrében levő sziklákon és a sziklatömbök 

 nedvesebb helyein az alhavasi patakparti növényzet ütött tanyát. Itt találko- 

 zunk a fás növények közül különösen a nagyon változatos Salix silesiaca-ved, 

 továbbá az Alnus viridis-, Piríts anenparia var. alpestris-ssl, néha még a Rosa 

 alpina cserjéivel és ezek a Központi Kárpátokban, de sokkal ritkábban, Ribes 

 petraeum-ma\, néha még a havasi rózsa vagy törpe fenyő egyes eltévedt 

 cserjés alakjaival. A nagyon elterjedett, de sokszor félreismert Salix sile- 

 siaca-n kívül a Kárpátokban a fűzekben való szegénység nagyon feltűnő ; 

 de az említett lombhullató cserjékhez csatlakoznak még nagylevelű és leg- 

 inkább nagyvirágű kórok is, továbbá harasztok, füvek, fészkesek, szironták, 

 ernyősök stb. 



A Nyugoti és a Keleti Kárpátok alhavasi patakparti növényzete közötti 

 különbség feltüntetéséhez járul még a Saxifraga rotundifolia ; ez lakja a 

 Kis-Kriván és a Chocs mészterületét is, azután megjelenik a Saxifraga heucheri- 

 folia, fonticola alfajainak alakjában Erdély nyugoti és déli szélein. E for- 



* Bekény Aladár az Erdészeti Lapok (XLI. köt., 3. füzet) hasábjain meg- 

 jelent közleménye szerint a hivatalos erdészeti és kataszteri eljárás értelmében a havasi 

 legelő elnevezés alatt nem fátlan pázsitterületet kell érteni, hanem olyant, a melyen a 

 fatenyészet is a legkülönfélébb változatokban van képviselve és csupán a felső részek 

 pázsitlegelők. A havasi legelők az általános szokás szerint három csoportba oszthatók, 

 ú. m. 1) Előhavasok vagy helyesebben havasi rétek 1200 t. í. m.-ig, melyek minálunk 

 az állandóan la'<ott telelő birtokokhoz számítandók; 2) Közép- vagy tehénhavasok, 

 1200 — 2000 m-ig; 3) Magas havasok vagy juh-havasok, 2000 m-en felül az örök hó 

 határáig 2400 m-ig. (G a b n a y F. tagtárs úr volt olyan szíves az itt közlött adatra 

 figyelmeztetni ; köszönetet mondok érte neki ezért e helyen is ). 



