14 STAUB MÓRICZ 



az ottani havasi legelőt pedig' a Veronica bellidioides és a Loiseleuria pro- 

 cumbens lakják. E terület nyugoti szélérc szorítkozik a Lilium Jankae. A 

 csinos Brtíckenthalia spiculifolia (Ericaceae) még 2000 m-nyi magasságban 

 dúsan virágzó cserjécske ; legbujább kifejlődésben található a lúczfenyő felső 

 határán, de lefelé a bükkrégióba is húzódik. A rodnai havasokon a Heracleum 

 carpathicum és a Fesíuca Porcii kölcsönöznek a subalpin havasi réteknek külö- 

 nös jelleget, éppen úgy, mint a Chocs-csoportban és az Alacsony Tátra mész- 

 hegyei a Dianthus nitidusba.ii bírják különös díszüket. Ha csak névleg emléke- 

 zünk még meg a következőkről, ú. m. Primula leucophylla, Cen/aurea • plumosa, 

 Campanithi transsylvanica, Gentiana Wagneri, Armcria álpina, Geránium 

 coerulatum, Nigritella rnbra, Cyclamen europaeum, akkor elég tiszta fogalmat 

 alkothatunk magunknak hazánk e vidékének gyönyörű és érdekes növény- 

 zetéről. 



A törpefa-régióban egyes korlátolt területek, többnyire apró, vízzel bőven 

 elöntött pázsitok alkotják az alhavasi gyepi források formáczióját, melynek 

 elemei az alhavasi patakpartok növényzetében is előfordulnak, de részben 

 újak is járulnak hozzá. Mindenekelőtt szépen vannak ott kifejlődve a Salix 

 retusa és a S. Myrsiniles ; az előbbi a rodnai havasokon és Erdély déli 

 szélén mindinkább ritkul ; az utóbbi a rodnai havasokról már eltűnt. E kúszó 

 cserjékhez csatlakoznak még a Vaccinium ulíginosum, az Empetrúm nigrum, 

 az alsóbb régióknak Ctfr^r- fajai stb. ; Pedicularis verticillata és P. versicolor 

 azonban ezen formáczió jellemnövényei stb. A Keleti Kárpátokban és Erdély- 

 ben a törpefa-állabok haladó pusztulása részben megsemmisítette ott a szóban 

 levő formácziót, részben száraz pázsitokká alakította át, de maga a sűrűen 

 bejárt és legelő gyanánt használt havasi legelő is elpusztult és helyét ezután 

 az alhavasi ruderal növényzet foglalja el, mely különböző a szerint, a mint 

 az állatok bejárta gyepen (Ruderalmatte) vagy a galibák (románul stina) 

 mellett — mely körül az állatok az éjjelt töltik és ennek folytán ott a talajt 

 bőven trágyázzák, — üti föl tanyáját és ez utóbbi helyen különösen a Kitmex 

 alpinus alkot hatalmas állabokat. 



Már a törpefa-régióban jelenik meg a szikiák és a görgeteg növény- 

 zete ; itt is lehet az alhavasi száraz, mészben szegény sziklák és az ezekből 

 keletkező görgeteg, meg az alhavasi nedves, mészben szegény sziklák növény- 

 zete között különbséget tenni. Salix lierb. cea e formácziónak az uralkodó fája ; 

 zuzmók, Lycopodium Selago, pázsitfűvek, sásfélék, Juncaceae, Cofupositae, 

 Sempervivuni, Sedum stb. egyáltalában az uralkodó növények ; ellenben az 

 alhavasi nedves, mészben szegény sziklák formácziójában a zuzmók helyét 

 mohok foglalják el, a pázsitfűvek háttérbe szorulnak és a magasszárú kórok 

 helyébe párnaalakú és mohtermetű növények lépnek. Primula minima, Saxi- 

 fraga-fa.jok és még egyéb fajok hosszú sora volna itt megnevezendő. 



Az ellentét a mészben szegény sziklák és a mészszikiák növényzete 

 között leginkább abban mutatkozik, hogy míg az első fás növényekben sze- 

 gény, addig az utóbbi egészen a .törpefa régiójába fás növényekkel terjed. 

 Közönséges növényei közé tartoznak : Cotoneaster, Daphne, Dryas, Salix 

 reticulata, Helianthemum graudiflorum, H. alpesire, melyekhez Erdélyben még 



