F. PAX : GRUNDZÜGE DER PFLANZENVERBREITUNG IN DEN KARPATHEN. BD. I. 15 



a Cytisus álpestris és C. Haynaldii csatlakoznak, sőt a kovát kedvelő Vacci- 

 nieae sem hiányoznak. A í'ormáczió legszebb dísze különben a gyopár (Leon- 

 topodium alpinum), mely az emberi önzés következtében a Kárpátokban mind- 

 inkább ritkul. Társai : Artemisia Baumgarteni és Hieracium villosum, melyek 

 a gyopáréhoz hasonló módon védekeznek a kipárolgás ellen. Feltűnően gazdag 

 a mészsziklák növényzete hüvelyesekben. A Központi Kárpátokra nézve olyan 

 jellemző Carcx firma, Gypsophila repens, továbbá a ritkább Antennaria car- 

 pathica és Astragálus oroboides hiányzanak az erdélyi peremhegység mész- 

 növényzetében, de azért fajokban jóval gazdagabb, tarkább és érdekesebb, mint 

 akár a Liptóé vagy a Szepességé. Az előbb említettek helyett a rodnai hava- 

 sokon és a déli peremen Eritrichum terglouense, Androsace arachnoidea, 

 Allysum repens, A. transsylvanicum, Gypsophila transsylvanica, Sempervivum 

 Heuffelii és 5. assimile tenyésznek. A Keletnek ezen fajokban való gazdag- 

 sága még jobban feltűnik, ha bizonyos génuszok a nyugaton és a keleten 

 elszigetelt clterjedésű fajait egymással szembe állítjuk. Ilyen fajokat találunk 

 a Dianthus, Draba, Saxifraga és Calamintha génuszokban. 



A nedves mészsziklák formácziója a Kárpátok alhavasi régiójában kettős, 

 a megvilágítási viszonyokhoz alkalmazkodó kifejlődésben mutatkozik. Mohok 

 vagy füvek borítják a sziklákat ; a vékony mohatakaróban csak fölületesen 

 kiterülő gyökerekkel vagy vízszintesen kúszó tőkékkel fejlődő növények üt- 

 hetnek tanyát, de ezen növények száma aránylag véve csekély is ; a nyugot 

 és kelet között itt is lehet különbséget tenni. A nyugoti Bupleurum ranun- 

 culoidcs-t helyettesíti keleten B. diversifolium ; Primula Auricula és Arábis 

 bcllidifoíia hiányzanak keleten, a hol azonban megtaláljuk a Melampyrum 

 Zawadzkyi-t. 



A sziklafalak hasadékaiban más növényzetet találunk, mint a vékony 

 mohatakarón, annak helyét itt az árnyékot kedvelő kórok és az alhavasi nedves 

 mészszikiákról ismeretes fás növények foglalják el. Különbség a nyugat és 

 kelet között itt is tapasztalható ; így p. o. a nyugati Asler Bellidiasirum 

 helyett találjuk a rodnai havasokon az Anthemis-termetű Acliillcs Schurü-t stb. 

 A kevésbé meredek lejtőkön, a sziklatuskók között a növények zárt formá- 

 cziót látszanak alkotni; a havasi legelő fű- és sásfajai foglalják el a terü- 

 letet és köztük azután különböző magas kórok telepednek meg. 



2. A Iiavasi formácziók vagy zártak vagy nyíltak ; az elsőknek csak 

 alárendelt szerep jutott, a Magas Tátrában a legfelsőbb tómedenczék völgy- 

 talpára szorulnak, de a liptói havasokon és az erdélyi peremhegységben még 

 jól vannak kifejlődve és még 2000 m-en felül is adnak jó legelőt. A havasi 

 legelő növénytakaróját magas, havasi, sertés füvek rövid szalmájú pázsitja 

 alkotja, mely pázsitba évelő kórok is vannak keveredve. A meszet kedvelő 

 Dryas octopelala-, Salix reticula/a- vagy Loiseleuria-hoz csatlakozik a talaj 

 iránt közömbös Salix herbácea : mint egyáltalában elterjedett faj említendő a 

 Geniianafrigida, melyhez a rodnai havasokon a pompás és nagy mennyiségben 

 előforduló Silene nivalis csatlakozik ; Erdély havasi legelőin a Phyteuma con- 

 fusum még nagyobb elterjedésnek örvend. 



A nyílt formácziókban a nedvesség szerint a havasi sziklák és a gör- 



