8 GREGUSS P. _ 



lesz úgy, hogy magában a fában is tovább terjed, míg végre az 

 epidiaphragma egész helyét elfoglalja. 



Azonban rendes körülmények között a felső és alsórész 

 elválása a farészben indul meg és pedig először ott, ahol az . 

 epidiaphragma a legvastagabb. Ezen helyeken u. i. a parenchi- 

 matikus sejtek eltűnnek, de leginkább egymástól eltávolodnak, 

 miáltal ott üreg keletkezik. Azaz az epidiaphragma-nak közepén 

 levő sejtjei, melyek az idősebb fában már vastagabb falúakká 

 lettek, rendesen olyképen különülnek két részre, hogy 1, vagy 2 

 sejtsor a felső, 1, vagy 2 pedig az alsó internódinmhoz csatla- 

 kozik, amiáltal az első és második, — avagy ha az epidiaphragma 

 négy sejtsorból áll. a második és harmadik — sejtsor harántfalai 

 egymástól elválnak. Hogy a farészbeu az epidiaphragmán főleg 

 spirális tracheidák haladnak át, azt ilyen állapotban lehet a leg- 

 jobban látni, mert amikor az epidiaphragma-sejtek eltűntek, a 

 spirális tracheidák az epidiaphragma üregében szabadon végződ- 

 nek vagy pedig áthidalják azt. Az epidiaphragma külső széleinél 

 főleg vermes tracheidák vannak, sőt a fa többi részében már 

 csakis ezek szerepelnek kizárólagosan, azaz a fa rész külső 

 részeiben már csakis ezen udvaros gödörkés tracheidák végzik a 

 vízszállítást. 



II. Az ágak leválásának módja. 



Ismertettem eddig az epidiaphragma teljes kialakulását, a 

 legfiatalabb kortól a legidősebb állapotig, most azokat a szövet- 

 tani sajátságokat tárgyalom, melyek az ágak leválásával járnak, 

 de kiterjeszkedem arra a kérdésre is, hogy a leválás után a le- 

 vált ízek milyen külső morphologiái viszonyt mutatnak, mert hiszen 

 ezekből a leválás okaira is lehet majd következtetni. 



Magára a leválás jelenségére vonatkozólag általában meg- 

 állapíthatjuk, hogy az lényegében — minden esetben — ugyan- 

 azon módon történik. 



a) Fiatal hajtások. 



A legfiatalabb ágakon a leválás feltétlenül az epidiaphragma 

 rétegében haránt irányban következik be, mivel a fiatal ágakon 

 az epidiaphragma egész az epidermiszig terjed. A legfiatalabb 

 ágak leválásának helyén megállapítható, hogy az epidiaphrag- 

 mába nyúló sejtek végei — az idősebbekétől eltérően ■ — nin- 

 csenek megvastagodva. Mivel ezek majdnem mind embrionálisak 

 s a bélsejtek sem vették fel végleges alakjukat, így az epidia- 

 phragma sem különült el határozottan, úgy, hogy ilyenkor az 

 elválás magában az epidiaphragmában ill. sejtjei között történik. 



Az epidiaphragmának megtelelő sejteket már helyzetükből 

 is föl lehet ismerni, mert a béltől egész az epidermiszig mint 

 határozott harántsáv húzódik keresztül. Mivel ilyen fiatal álla- 



