BEYTHE ANDRÁS „FÜVES KÖNYVE " 31 



ben meg főzed, gyakran iszod, mezes ^vizben meg főzód, gyak- 

 á Tüdőt meg tisztittya, Vér pó- ran izod, tijdődet meg tiztitya, 

 kést tisztit, Mely fayást gyogyit, ver pokőst tiztit, mely faiast 

 szakattaknac hasznos. gyogit, szakattaknak haznos. 



A kinec á Veseye fáy, Igen Az kinek az veseie íai, igón 



i6 a gyökerét vízben főzni, vagv io az gyökeret vizben fóznij, 

 porra tenni, vizben innya adni auagy porra tennij es vizben 

 á kinek Veseie fáy, á kő bánttya. innija adnij az kinek veseie 



Ha á gyökerét, leuelét, vira- fai, es az ku bantya. 

 gát borba főzed, iszod, Vérha- Ha az gyökeret, leuelet es 



sat gyogyit, az Aszszony állatoc virágot borban főzöd es izod, 

 v^rét meg állattya. ver hast gyogit, az azzonij alla- 



Mézes etzetben ha főzed, tok veret meg állattya. 

 iszod, szakadást, tőkősséget Mézes eczötben ha főzöd es 

 gyogyit, es ha vizet iszod, izod, zakadast, tokössegöt gyo- 

 Sirupot czinálsz belőlle, reke- git, és ha vizet izod, rekedest 

 dést, szomiuságot gyogyit, es zomijsagot gyogit. 



[stb.] [stb.] 



Hasonló a párhuzam Beythének és Me Húsnak még 

 184 többi cikke között. Mikor tehát Sadler azt írja, hogy 

 Beythe András Melius nak , munkáit nyilván használta" , 

 Kanitz pedig azt véli, hogy „Melius' Werk scheint Beythe 

 bekannt gewesen zu sein, da er wenig von Melius aufgenom- 

 mene Pflanzen ervváhut'" — akkor mindketten csak nagyon 

 távolról közelítették meg az igazságot. 



Eltérések Beythe és Melius szövege között csak ki- 

 hagyásokban, szórendi változtatásokban s javításokban és itt-ott 

 a latin kifejezések megmagyarításában nyilvánulnak. Melius 

 növényleírásait, nomenklatúrái fejtegetéseit Beythe rendesen 

 elhagyja, vagy erősen megrövidíti. Melius elég gyakran hivat- 

 kozik a régi tudósokra (Plinius, Galenus, Dioscorides 

 stb.) ; Beythe az il3^en vonatkozásokat mellőzi. A szórendi vál- 

 toztatásokkal mindenesetre sokat javított és fésült Melius nak 

 F i a 1 w s k i szerint is kusza és nem végleges szövegezésre 

 valló stílusán. Ügy az érthetőség, mint a magyar nyelv szem- 

 pontjából Beythet A, szövege a kerekdedebb, gondosabb és 

 magyarosabb, Melius nak stílárisan átdolgozott kiadása. ^ 



Bizonyos purizáló törekvések, melyek talán a nép nyelvé- 

 hez való nagyobb símulás szándékának látszatát keltik, tagad- 

 hatatlanok a Füves könyvben. Melius gyakran használ latin 

 és görög tudományos kifejezéseket ; Beythe ezeket — ha csak 

 a másolás gépies munkája közben önkéntelenül át nem A^eszi — 

 lehetőleg kerüli, „succusa" helyett „levét", „terpetinaja" helyett 

 „enyue''-t, „emphlastriim" helyett „ flastrom "-ot, „cangraena" 

 helyett „fene"-t stb. ír. 



^ L. G m b c z E. : Melius és Beythe András. Magyar Nyelv 1919. 

 1. sz. 



