46 irodatjMi ismertető 



IRODALMI ISMERTETŐ. . 



Mágócsy-Dietz S. : A lomblevelek alkalmazkodása. Szók- 

 foglaló értekezés. 36 képpel, — Mathematikai és Természettudományi 

 Értesítő. XXXV. köt. 3—4. füz. 1917. 273-308. old. 



A lomblevelek alakjának alkalmazkodását szerző az apró szulá- 

 kon [Gonvolvulus arvensis) tanulmányozta, melynek levelei alakban 

 igen változnak. Az apró szuláknak huszonhétféle levélalakját külön- 

 bözteti meg szerző, melyeket rajzban is feltüntet. Ezeket a levélala- 

 kokat szerző négy típusba foglalja. Mindegyik típuson belül megint 

 keskenyebb és szélesebb levéllemezt kell megkülönböztetni, mint szélső- 

 séget. A levéllemez változatossága függ főképen a termőhely külön- 

 böző viszonyaitól, különösen a nedvesség-, illetőleg a szárazság-, to- 

 vábbá a fény- és a talaj megmunkálásának a módjától. Az apró szá- 

 lakkal végzett tenyésztési kísérletek alapján szerző a következő ténye- 

 ket állapítja meg. 1. Füles vagy lándsaszerü levélalak száraz és 

 -verőfényes tenyészeti viszonyok közt alakul ki. Ez a levélalak a 

 xerophil-típust képviseli. 2. Dárdás levélalak árnyékos termőhelyeken 

 jön létre. Ez az alak a skiophil-, illetőleg heliophob-típusnak felel 

 meg. 3. Nyilasalapú levéllemezek fénynek kitett növényeken fejlőd- 

 nek. Ez a levélalak a heliophil-típust mutatja és a változó nedves- 

 ségű talajokon, illetőleg termőhelyeken a leggyakoribb is. A három 

 típus sokszor bizonyos átmenettel is kapcsolódik egymáshoz. 4. Elliptikus 

 levélalak mindenkor szórt fényben meglehetősen párás levegőben és 

 nedves talajon fejlődik. Ez az alak az ú. n. skiophil- és hygrophil- 

 típusnak felel meg. Az elliptikus levélalak meglehetősen állandó és 

 alig mutat szárabavehető eltérést. Fiatalkorú állapotra való visszaté- 

 rést mutat és úgylátszik, örökölhető jelenség, mert a fiatal szulák 

 elsödlevele mindig elliptikus alakot vesz fel. Szerző a négy típusba 

 tartozó levélalakokat anatomiailag is megvizsgálta. Ezek szöveti szer- 

 kezetükben is mutatnak különbségeket. A levél alakjának változása 

 tulajdonképen csak az alkalmazkodás módjának a bélyege. Ezek a 

 bélyegek a termőhely befolyása alatt alakulnak ki és ennek megvál- 

 tozásával maguk is megváltoznak. Minthogy ezek a bélyegek az 

 individuális varatiónak sajátosságai, az az csak módosulások (modiíi- 

 catio), ezért szerző azt ajánlja, hogy ezekkel a sajátságokkal bíró 

 •egyedeket forma névvel különböztessük meg a faj változatokkal (varietas) 

 szemben, melyeknek jellemvonásai örökölhetök. ' 



Kümmerle J. Béla. 



E r n s t A. : „Experimentelle Erzeuguny erblicher Parthenogenesis. 

 Torlaufige Mitteilung. Mit 5 Abbildungen''. — Zeitschrift für induktive 

 Abstammungs- und Vererbungslehre. Bd. XVII. 1917. p. 203 — 250. 



Szerző a Ghara crinita jellemző parthenogenetikus szaporodá- 

 sának beható vizsgálatát tűzte ki feladatául. A parthenogenetikus 

 szaporodás folyamatának tanulmányozására szerző nő- és hímivar- 

 jellegü egyedeket nevelt laboratóriumában. A kísérleteihez szükséges 



