48 RADÓ ENDRE 



A lencsekísérletet végrehajtva a középső, azaz a kupola 

 alakú sejt belső falának szintjében egy igen kis világos pontot 

 látunk. E körülmény arra enged következtetni, hogy az egész 

 kiemelkedő sejtcsoportban a fény irányának a percipiálásában 

 különösebben a két felső sejt vesz részt és pedig olyanformán, 

 mint azt már a Salvia splendens-nél leírtam, t. i. az egyik sejt 

 fénygyííjtő, a másik pedig érző. A lencsekisérlet bizonyítja, hogy 

 a kupolaalakú sejt domború fala is mint fénygyűjtő szerepel. 

 A kevésbbé intenzív, nagy világos mező a basalis sejtek hátsó 

 falát éri s így itt ugyanaz az eset áll elő, mint a Hemigraphis-on, 

 t. i. a több sejtből álló érzősejtcsoport. Ilyen módon a basalis 

 sejteket nem szabad a fényérzékenységből teljesen kizárni. 



Jelen esetben is a szerv csúcsán levő kúpalakú sejt gyűjti 

 össze a fénysugarakat s az alatta levő sejt hátsó falát borító 

 plasmában hozza létre a heliotropikus ingerek előidézéséhez 

 szükséges megvilágításbeli különbséget. A kupolaalakú érzősejt 

 belső fala a levél mesophylluma felé domborodó, a mi még alkal- 

 masabbá teszi az érzősejt szerepére. Mindkét sejtben elég bő, 

 de átlátszó plasmatartalmat találtam. 



Az izo diametrikus epidermis-sejtek közül nagy, többsejtű 

 szőrképleteket látunk kiemelkedni (6. kép), a melyek igen emlé- 

 keztetnek a levél színén talált s az előbb tárgyalt fényérző szer- 

 vekre. Itt is van 3 — 5 basalis sejt. Erre következik két vagy 

 több hosszúkás hengeralakú, majd pedig egy kúpalakú sejt. E 

 felett van egy többé-kevésblDé hosszú, tűalakú képlet, a melynek 

 az alja szétlapul. 



A mi a szőrképletek hosszúságát és alkotó sejtjeinek szá- 

 mát illeti, igen nagy variácziót mutatnak. Az első változást a tű- 

 alakú sejten, annak hosszúságát illetőleg, észlelhetjük. A basalis 

 sejtcsoport és a kupolaalakú sejt állandóan megvannak, de a 

 közöttük levő hengeres sejtek száma igen változó, sőt a henge- 

 res sejtek teljesen hiányozhatnak is. 



A fényérzékeny szerveket a levél fonákán található szőr- 

 képletekkel összehasonlítva, első pillantásra észrevesszük, hogy 

 a fényérzékeny szervek nem egyebek, mint módosult szőrképle- 

 tek, a melyek a levél fonákán levő szőrképletekhez hasonló ala- 

 kok módosulásából jöttek létre. Több metszetet átvizsgálva, egész, 

 sorozatot állíthatunk össze. A sorozat a levél színén levő szőr- 

 képletekkel fejeződik be, a hol a fényérzékeny szervek már 

 meglehetősen egyformák. A fényérzékeny szervre nézve különö- 

 sebben a tűalakú sejt módosulása bír fontossággal. Bármily 

 hosszú is legyen a tűalakú sejt, az alja kissé ellapul, a mit a 

 fénygyűjtő sejteknél is megtalálhatunk, A fénygyűjtő sejtek túl- 

 nyomó része kúpalakú, de vannak egyesek, a melyeknek az alsó 

 része nemcsak ellapul, hanem ez a lapos rész magasságban meg 

 is növekszik s egy kis kúpocska van a tetején, a mely a tű- 

 alakú sejt utolsó maradványa. A fénygyűjtő sejt eme alakja igen 



