46 RADÓ ENDRE 



séget. így áll a dolog, ha a levél heliotropikus egyensúlyban, 

 vagyis az assziniiláczióra nézve kedvező megvilágításban van. 



A hegyes szög alatt érkező sugarak azonban a kúp felüle- 

 tének a beesési iránynyal szemben fekvő részével vagy parallel 

 haladnak, vagy oly kis szög alatt érik azt, hogy totális reflexiót 

 szenvednek. A kúpfelületnek a sugarak beesési iránya felé eső 

 része a már említett módon összegyűjti a fénysugarakat, de a 

 világos pont nem esik többet a czentrumba, hanem a sugarak 

 beesési irányával ellenkező oldalon exczentrikus állást foglal el ; 

 az egész világos pont pedig körtealakú lesz, vékonyabb végévri 

 a kerület felé fordulva. Erről kísérletileg is meggyőződhetünk, 

 ha ugyanis egy felülről jövő fényforrás (villanylámpa) alá egy 

 vízzel telt kúpalakú üvegedényt tartunk s az alája helyezett 

 papírlapon vizsgálhatjuk a fent leirt tüneményt. 



A levél fonákán ugyanolyan berendezésű epidermis-sejteket 

 találhatunk, mint a levél színén ; a lencsekísérlet a levél foná- 

 káról vett felületi metszettel is épp oly jól sikerül, akár csak a 

 színéről metszett epidermis- sejtekkel. 



Kúpalakú fénygyűjtő sejttel ellátott fényérző szervet talál- 

 tam a Hemigraphis Decaisneana-n (4-ik kép). 



A kissé domború epidermis-sejtek között elszórva, nem 

 nagyon sűrűn találjuk a fényérző szerveket. A fényérzékeny szerv 

 éppen úgy, mint a Salvia splendens-en basalis-, érző- és csúcs- 

 fénygyűjtő-részből áll. A basalis rész 2—4 nagy, az epidermis- 

 sejtek nívójából kiemelkedő sejtcsoportból áll. E sejtcsoport 

 közepére van a kúpalakú gyűjtősejt helyezve. A kúp csúcsánál 

 36°-os szög van. A kúp csúcsától kezdődőleg eleinte ugj-anazon 

 szög alatt szélesedik, az aljához közel azonban hirtelen kitágul 

 és hozzásimul a szerv basalis sejtcsoportjához, a melyeknek 

 a külső fala kifelé domborodik. Ilyen formájú szerv külső fala 

 háromféle felületből fog állani, ú. m. egy domború, majd egy 

 homorú részből, a mely egy 72° alatt hajló egyenes falrészben 

 folytatódik. 



A lencsekísérletet végrehajtva azt tapasztaljuk, hogy a szerv 

 közepén egy igen világos pont van, a melyet a kúp egyenes 

 fallal bíró része hoz létre. E világos zónát egy sötét gyűrű veszi 

 körül, a melyet a külső fal homorú részletének tulajdoníthatunk. 

 A homorú felület tudvalevőleg mint szórólencse működik s így 

 az oda esett fénysugarak a szomszéd területekre szóratnak, míg 

 a sötéten maradt gyűrűre csak igen kevés fénysugár jut. A sötét 

 gyűrűre ismét egy világos öv következik, a mely azonban nincsen 

 oly erősen megvilágítva, mint a czentrumban levő világos rész. 

 A legkülső világos zónára a basalis sejtek domború falai gyűjtik 

 össze a fénysugarakat. E különbözően megvilágított zónák kon- 

 czentrikusan vannak elhelyezve, a mi teljesen megfelel a szerv 

 külső falánál található háromféle felületféleségnek. 



A fent említett megvilágításbeli különbség legszebben a 

 basalis sejtek belső falainak a nívójában látható s így az 



