44 RADÓ ENDRE 



sejtjei biconvex lencséhez közel álló alakúak, bár a Fittonia 

 V. egyik variáczióján és a Salvia |).-eu a sejt felső része kis 

 kúppá van kihúzva, a mit arra vezethetünk vissza, hogy itt a 

 szőrképletnek fényérző készülékké való visszafejlődése még nem 

 ment teljesen végbe. 



A lencse, illetve lencseszerű fénygyűjtő sejtalakok mellé 

 iktathatom a hiq) alakú sejteket is a 8alvia sjdendens, Hemi- 

 graphis Decaisneana, Eranthemum igneum és az Eranthemum 

 Schomburqki-n végzett vizsgálataim alapján. 



A Salvia splendens (3-ik kép) tipikus transversalisan helio- 

 tropikus lomblevelű növény. Az epidermis-sejtek hasonló alakúak, 

 mint a milyeneket a Desmodmm gyrans-ná\ leírtam. Egyes epi- 

 dermis-sejtek tetején azonban egy kis egyenes, hegyes kúp- 

 alakú sejtet találunk, a mely erősebben fénytörő sejtnedvvel és 

 viszonylagosan nagy sejtmaggal van ellátva. A kúp az epidermis- 

 sejt külső falának czentrális részén foglal helyet. A kúp külső 

 fala nem vastagabb, mint a többi epidermis-sejt külső fala, a 

 belső fala ellenben, a melyik az epidermis-sejtből választja el, 

 felette vékony. A kúp alatt levő sejt valamivel nagyobb, mint a 

 környező apidermis-sejt s a belső fala, mint a többi epidermis- 

 sejtnél, a mesophyllum felé domborodó, a mi még előnyös 

 a fény irányának a percipiálására. A kúp csúcsánál levő 

 szög 35°. 



Ez az egész szerv egy vagy több sejtből álló szőrképlet vissza- 

 fejlődéséből keletkezett, a melyből csak a csúcssejt — a kúp 

 — és a basalis sejt maradt meg. Még teljesen vissza nem fej- 

 lődött szőrképletet, a melyeknél t. i. a basalis- és a csúcs-sejt 

 között még 2 — 3 sejt vnn iktatva, kevés számmal még most is 

 találhatunk az epidermis-sejtek között. A kúpalakú sejtet a 

 lencsét helyettesítő fénygyűjtő sejtnek, a basalis sejtet pedig 

 érzősejtnek tekintem ; ezt a lencsekisérlet is igazolja, mert a 

 világos pont a basalis sejt hátsó falának szintjébe, tehát a 

 hátsó falhoz simuló fény érző plasmatömlőt éri. 



A levél lemezére merőlegesen eső fénysugár a kúp falához 

 érve, egy része visszaverődik, a másik része elle'.iben behatol a 

 kúpba. A kúpalakú sejt plasmája és sejtnedve igen átlátszó és 

 tiszta úgy, hogy — a mint azt Haberlandt is tette — a sejt 

 tartalmának a fénytörését egyenlőnek vehetjük a víz fénytöré- 

 sével, a melynek törésmutatója l^/^. A fénysugárnak a sejtbe 

 hatolt része tehát sűrűbb közegbe jutván, a beesési merőlegeshez 

 töretik. A kúp felületét egy nívóban érő fénysugarak a kúj) 

 tengelyében találkoznak s ott egy világos pont keletkezik. A kúp 

 oldalának hajlása egyenletes lévén, a világos pontok közvetlenül 

 egymás alá kerülnek s így egy világos tengely jön létre, a mely 

 a kúp szimmetriái tengelyének felel meg. E tengely, a kúp és 

 a basalis sejtet elválasztó vékony falon keresztül hatolva a 

 basalis sejtben folytatódik s lenyúlik a basalis sejt hátsó faláig 

 és az ide simuló plasmában létrehozza a megvilágításbeli különb- 



