NEHANY LOMBLEVEL FENYERZÜ SZERVÉRŐL 



43 



talált Seefried is az Aquilegia vulgaris-on,^ de Ö sem tartja 

 alkalmasnak a fény irányának a percipiálására, mert a külső fal 

 lokális megvastagodása a levél fonákán soha sem esik czentra- 

 lisan ; szóval bár hasonlóak, de még sincsenek teljesen úgy 

 alkotva, mint a levél színén levő epidermis- sejtek. Kisebb mér- 

 tékben ez utóbbi áll a Desmodium-ra is, a mennyiben a levél 

 fonákán levő papilla domborulata sokkal nagyobb sugarú körnek 

 felel meg, mint a levél színén levőké s így a belső falhoz 

 simuló plasma-tömlőnek nagyobb része lesz ugyan megvilágítva, 

 de nem oly intensive, a mi az inger létrejöttét mindenesetre 

 késlelteti. A levél színén levő epidermis-sejtek alkalmasabbak 

 tehát a fény irányának a percipiálására, mint a fonákán levők. 

 Mindamellett a levél fonákának a fényérzékenységét sem szabad 

 teljesen tagadni, mint azt még H a b e r 1 a n d t az 1905-ben meg- 

 jelent „LicMsinnesorgane" -ykh&w tette, de azóta ő is megváltoz- 

 tatta a nézetét. 



A levél színét borító epidermis-sejtek külső falán lencse- 

 szerű lokális sejtfalvastagodást találtam az Evonymus nana-n 

 (2-ik kép). A külső, kissé domború fal czentrális részén van e 

 falvastagodás. A kis planconvex lencse feltűnően erős fénytörésű. 

 Kénsavval kezelve nem változik, kénsav és chromsav feloldja ; 

 chlorzinkjoddal barnás-sárga reakcziot ad. a sudan III. pedig igen 

 szép pirosra színezi. Chlorzinkjoddal és sudan lll-al éppen azt 

 a reakcziot mutatja, mint a sejtfalnak a lencsét környező kutinizált 

 rétege. Ezek szerint tehát nem egyéb, mint a sejtfal Icutinizált 

 rétegének lokális megvastagoclása. 



A lencsekísérlet igen szépen sikerül, s egyszersmind azt 

 is megmutatja, hogy nem minden, hanem csak egyes epidermis- 

 sejtek vannak gyűjtőlencsével ellátva, melyek a levél széle felé 

 sűrűbben, a levél közepe felé ritkábban fordulnak elő. 



Már Haberlandt' {Fittonia Yerschaffeltii) és Seefried^ 

 [Salvia pratensis) kimutatták, hogy a fényérző szervek szőrkép- 

 letek visszafejlődéséből is keletkezhetnek. E feltevés helyessége 

 mellett szól az a körülmény, hogy a már visszafejlődött képletek 

 között elszórva találunk a fénykonczentráczióra kevésbbé vagy 

 egyáltalában nem alkalmas szőröket, a melyek egyébként tel- 

 jesen megfelelnek a már visszafejlődött szőrképleteknek. A vissza- 

 fejlődés akként megy végbe, hogy az eredetileg több sejtből 

 álló szörképlet sejtjei közül rendesen csak a szőr basaiis és 

 végső sejtje marad meg. A két sejt együttesen alkotja a fény- 

 érzékeny szervet, a mennyiben a végső sejt mint fénygyűjtő, 

 a basaiis sejt pedig mint érző sejt szerepel. 



Úgy a Fittonia Yerschaffeltii, (H a b e r 1 a n d t), mint a 

 Salvia pratensis (Seefried) fény érző szerveinek fénygyűjtő 



1 F. Seefried. i. h. 7. old. (1317). 



- G. H a b e r 1 a n d t. i. h. Taf. III. Fig. 3—6. 



=> F. S e e f r i e d. i. h. Taf. lí. Fig. 48—52. 



