ADATOK A BUDAI HRGVÖÉG ZÜZMÓl'LÓRÁJÁNAK löMERUTÉHKZ 3 



ciseda D. C. 19. Collema liniosuni Nyl. 20. C. multiíi- 

 diini S c p. 



Ezen két munkán kivül a budai hegységről találunk még 

 adatokat a Loj ka Hugó által kiadott gyűjteményben (Lichenes 

 Regni Hungarici exsiccati, Fasc. I. 1 — 50, Fasc. II. 51 — 100, 

 Fasc. Hl. 101—150, Fasc. IV. 151—178 [1882], Fasc V. 

 179 — 200 [1884J, melyben 200 zuzmó jelent meg Magyar- 

 országról és a melyből az 1882-ig megjelenteket Hazslinszky 

 is felvette a már emiitett munkájába. 



E három munkán kivül nincs más, a mely a budai hegy- 

 ség zuzmófiórájával foglalkozna és igy az innen emiitett zuzmók 

 száma mindössze 55, holott tekintve a vidék más tekintetben, 

 különösen virágos növényekben, igen gazdag lióráját, ez a szám 

 igen csekélynek mondható. Ezen adatok alajiul vételével fogtam 

 hozzá a budapesti egyetemi herbárium anyagának átvizsgálásához 

 és részben innen, részben pedig Loj ka Hugónak a bécsi 

 Naturhist. Hofmuseum-ban lévő gyűjteményéből, saját gyűjté- 

 seimet is felhasználva sikerült 40 genusz keretén belől 142 fajt 

 és 32 fajváltozatot a budai hegységről összeállítanom. 



Jóleső kedves kötelességnek teszek eleget, midőn e iielyen 

 dr. A. Zahlbruckner úrnak, a bécsi Naturhist. Hof- 

 museum növénytani osztálya őrének és vezetőjének, a ki bécsi 

 tartózkodásom alatt számos adattal és útbaigazítással segített 

 dolgozatom elkészítésénél, úgyszintén dr. M á g o c s y - D i e t z 

 S á u d r egyetemi ny. r. tanár úrnak, a budapesti tud. egye- 

 temi növénytani intézet és növénykert igazgatójának sokoldalú 

 szíves támogatásért é.'^ tanácsért őszinte köszönetemet fejezem ki. 



A terület, honnan adataim származnak, a budai hegység, 

 Budapest, Vörösvár, Zsámbék és Budaörs közt terül el, a Pilis 

 hegységnek egy kisebb darabja. Két részét különböztethetjük 

 meg, a szorosabb értelemben vett budai hegységet — a honnan 

 legtöbb adatom származik — és a nagykovácsii csoportot, mely 

 Piliscsabától délkeleti irányban Budakeszig húzódik el. Nem 

 akarom a hegység orographiai viszonyait részletezni, miután 

 mint a főváros környéke úgyis eléggé ismeretes, csak geológiai 

 alakulatáról emlékszem meg röviden, mint a zuzmók előfordulá- 

 sára nézve fontos tényezőről. 



A budai hegységnek geológiai tekintetben elég egyszerű 

 szerkezete van. A kiemelkedő csúcsokat felső triaszkorú dolomit 

 alkotja, míg a hozzájuk csatlakozó alacsonyabb lejtők eocén- és 

 oligocénkorú mészkővel, márgával és homokkővel vannak borítva. 

 A csíki hegycsoport, Sashegy, Kis-Gellérthegy, Gellérthegy, 

 nagykovácsii csoport, János-, Guger és Hármashatárhegy dolo- 

 mitból áll, de ezeken kívül a Farkasvölgyben és Zugligetben is 

 elég nagy mennyiségben előbukkan. Mészkő a hegység belsejé- 

 ben mutatkozik legnagyobb mennyiségben a Nagykopasz, Remete, 



1* 



