ÚJABB HI8T0L0GIAI MEGFIGYELÉSEK A KNAUTIA GÉNU8Z FAJAIN 137 



dermis sejtjei hólyagalakúan duzzadnak fel. (I.t. 21. rajz.) Az érint- 

 kezési öv felső részén az epidermis sejtek normálisak, sőt elég 

 vastag falúak is, míg az alsóbb hólyagok igen vékonyak, s tel- 

 jesen kitöltik a bibeszál és a párta alapi gyűrűje közti részt. 

 A szirom tövén megjelenő ezt a hólyagos g}'űrűt nektariumnak 

 kell tekintenünk, a mely következtetést nemcsak a histologiai 

 szerkezet, de a biológiai megfigyelés is igazol. A hólyagos övön 

 felül a párta töve még egy darabon körülfogja a bibe tövét, 

 s mintegy kapilláris csövet alkot, a melyen át a nektár felszivárog 

 a párta csövének alsó részébe és ott meggyűlik. A virágra szálló 

 lepkék szívókájukat valóban a párta csövének mélyébe eresztik, 

 a mint azt számos alkalommal több fajon megfigyelhetttem. 



A Dipsacaceák nektariumáról eleddig különböző vélemény 

 volt elterjedve. W a r m i n g ^ csak annyit említ, hogy a „Honig wird 

 von einem Ringé rings um den Grund des Griffels ausgeschieden". 

 Ebben a megjelölésében mindenestre közelebb jár a valósághoz, 

 mint B n n i e r,- a ki a nektariumot az involucellum csőrén keresi, 

 és extraflorális nektariumot ír le, bár a czukortartartalmat helyesen 

 kimutatja egészen a párta tövéig. Az involucellum emiitett része 

 már az imént kifejteit histologiai okoknál fogva sem lehet nekta- 

 rium, de különben is a virágzás idején a csőr annyira még nincs is 

 kiemelkedve, mint Bonni er rajzában. Különben is a csésze 

 maga is, de az involucellum sűrű sertéi is tökéletesen elzárják 

 az utat a Bonni er-féle nektáriumhoz, ügy hogy ahhoz a lepke 

 hozzá sem férhet. Megfigyeléseim szerint a lepkék szívójukat a 

 párta csövének mélyére, s nem az involucellumhoz nyújtják. 



A csésze fejlődése igen visszamarad a többi virágréfzhez 

 mérten. A mennyii-e ezt a vizsgálatok megítélni engedik, később 

 is indul fejlődésnek, mint a párta (I. t. 6. rajz cs.). A párta czinipái 

 már majdhogy összeborulnak, mikor az első csészedudorok meg- 

 jelenése megállapítható. Nyolcz, vagy a négyes szám többszörö- 

 sének megfelelő számban jelentkeznek a dudorok, melyek közül 

 4 a median és transversalis síkban jelenik meg, a többi ezek 

 között. A csésze gamosepal, összefort része fejlődésének kez- 

 detén csak mint kidomborodó gyűrű foglal helyet az involucellum 

 és a párta között, a melyen az egyes csészeczimpa-dudorok iát- 

 hatók (I. t. 8. rajz). A czimpa-dudorok későbbi kifejlődésükben több- 

 féle alakot ölthetnek, s mint a csésze fogai jelennek meg a fejlett 

 csésze peremén (limbus), míg a csésze csöve (tubus) csésze- 

 {Lychnoidea^ Tricheranthes) vagy tányéralakú {Trichera). A csésze 

 fogai vagy aprók maradnak {Tricheranthes nagy része) vagy 

 hosszúra n}TÍlnak [Lychnoiclea), vagy 8—16 — 24 sertésszálkává 

 fejlődnek {Trichera. I. t. 19. rajz cs.). 



^ Warmin^, Handb. der system. Botanik; Deutsche Ausg. 2. Aufl 

 von M ö b i u s (1902) 434. old. 



- B n n i e r, Les nectaires. Annales des Sciences nat. VIII. (1878) 

 137—188 old. Tab. 7., fig. 102—103 ; — Bonnier et Sablon, Cours 

 de Botanique. Paris (1901) 571. old. fig. 941. 



