ADATOK A CEPHALARIA-FAJOK HISTOLOGIAjAnAK ISMERÉSÉHEZ 



173 



különbség, és minél élesebb a kétoldalúság, annál nagyobb a 

 különbség is, mint azt a következő tábla mutatja: 



A levél 



színen 



fonákán 



C. transsilvanica 

 C. leucantha . . 

 C. laevigata . . 

 C. alpina . . . 



11 i>. 



22 |jt 



22 fx 



11 li. 



11 li. 



28 i>. 



24 [x 



13 jj. 



Az epidermis külső falának vastagsága pedig (a cuticulá- 

 val együtt) a következő : 



A levél 



színen 



fonákán 



C. transsilvanica 

 C. leucantha . . 

 C. laevigata . . 

 C. alpina . . . 



8-8 [x 



13-2 11 



19-8 fx 



C'6 |x 



6-6 |x 



11-0 fx 



15-4 fx 



4-4 |x 



Ebből látható, hogy az epidermis falának vastagsága és a 

 nyúlt epidermissejtek hosszúsága között összefüggés van. A C 

 laevigata sejtjei leghosszabbak és az epidermisének fala legvas- 

 tagabb. Ebből is kitűnik e faj különös xerophyta jellege, a 

 bőrszerü levélszerkezet. Hozzá hasonló, de kisebb mértékű 

 ilyen tulajdonságot mutat a C. leucantha. A C. transsilvanica, 

 laevigata és leucantha levelének fonákán és színén a levegő- 

 nyílások egyenlő eloszlásúak (1 □ mm-en a levegőnyílások 

 száma a C. transsilvanicán 264, a C. laevigatán 70, a C. leucan- 

 thán 105). Ellenben a C alpina levelének fonákán ugyanakkora 

 területen ötször annyi a levegőnyílások száma, mint a színén, 

 és pedig a fonákán 1 □ mm-en 220-at, színén 44 — 50-et 

 találunk. 



A levegőn3Ílások azon típus szerint vannak felépítve, 

 melyet Solereder^ Crnci/era-típusnak nevez és a Dijjsa- 

 taceákra vonatkozólag megállapít, vagyis a zárósejteket az epi- 

 dermisnek három más sejtje veszi körül, melyek közül az egyik 

 kisebb, mint a másik kettő. Ezen típus azonban korántsem álta- 

 lános, csupán a leggyakoribb. Ugyanis igen gyakran találunk 



' Solereder; Handbucli der system. Anatomie der Dicotyledonen 

 Stuttgart, 1889. 



16* 



