174 FODOR FERENCZ 



négy sejttel övezett levegőnyílásokat, főleg a C. transsilvanica 

 levelének színén, a fonákán pedig feltűnően gyakran fordulnak 

 elő a két sejttel övezett levegőnyílások. 



A zárósejteket övező sejtek hullámosfalúak, vagy szabály- 

 talan sokszögalakúak, az erezet feletti megnyúlt sejtek között 

 azonban sohasem találunk levegőnyílásokat. A C. leucantha leve- 

 lének fonákán igen gyakoriak a Solereder^ által ikernyílá- 

 soknak nevezett levegőnyílás-párok, a melyekről valószínű, hogy 

 egy anyasejtből keletkeztek. Ugyanis a levegőnyílás-párt összesen 

 öt sejt veszi körül, melyek igen aprók és az öt együttes nagy- 

 sága megfelel egy más levegőnyílást határoló három sejt együttes 

 nagyságának. 



A levegőnyílások fejlődését a szikleveleken figyeltem meg. 

 A még ki nem fejlett szikleveleken nem találunk levegőnyíláso- 

 kat, de csírázáskor igen gyorsan kezdenek fejlődni. A levegő- 



z. í. 



1. ábra. Mirigyszörök : 1. a C transsilvanica leveléről, 2. a C. transsilvanica, 

 3. a C. leucantha, 4. a C. alpina bracteájáról. 



nyílások fejlődésénél az epidermis sejtje háromszor egymásután 

 oszlik és ekkor már készen van a két zárósejt közös anyasejtje. 

 Az ezután következő sejtoszlásból a két zárósejt alakul ki. 



Az epidermisen kétféle szőröket találunk, egysejtű fedő- 

 szőröket és többsejtű mírigyszőröket. A fedőszőrök szintén két- 

 félék. A rövidebb fedőszőrök fala vékonyabb és alapja a kör- 

 nyező sejtek kiemelkedése nélkül ékelődik be az epidermisbe. 

 A hosszabb szőrök fala feltűnően vastag és alapjukat kiemel- 

 kedő epidermissejtek veszik körül. Ezen kétféle fedőszőr főleg 

 az erezet mentén foglal helyet ; a levél szélén és a fonákon 

 nagyobb számmal vannak, mint a levél színén. A C. alpina 

 levelének fonákán a szőrök helyenkint csoportokban foglalnak 

 helyet. A vizsgált fajokon a kétféle szőr keverten fordul elő, 

 de a C. laevigatán csak a rövidebb, szőrpárna nélküli alak 

 található, a mely azonban nem sima, mint a többi fajokon, 



^ Solereder: Handbuch der system. Anatomie der Dicotyledonen. 

 Stuttgart, 1889. 



