ADATOK A CEPHALARIA-FAJOK HISTOLOGIÁJÁNAK ISMERÉSÉHEZ 177 



mint az alsó oldalon. E collenchyma a főér alatt igen erősen 

 fejlődött ki ós közvetlenül csatlakozik a vastag hypodermához. 

 A főér felett már jóval kisebb terjedelmű. E collenchymát vé- 

 kony falú parenchyma csatolja a főérhez, a mely parenchyma 

 chlorophyll nélküli s különösen a főér alatt jól fejlődött ki és 

 nagy kiemelkedést okoz a levél fonákán. A főér két oldalán e 

 parenchyma jóval nagyobb sejtekből áll, mint felül és alul a 

 collenchyma felé. 



A C. leiícanthán a sarkain vastagodott sejtű collenchyma 

 már alig található meg, helyét egyenletesen vastag falú sejtek 

 szövete foglalja el néhány sejtsorban, A nyalábot körülvevő 

 parenchyma nagyüregú sejtekből áll, sok sejtközti járata van, 

 de oly kis terjedelmű, hogy a levél fonákán az ér alatt nem 

 jelentkezik semmi jelentősebb kiemelkedés. 



Úgyszintén kis mértékű a collenchyma kiterjedése a C. trans= 

 silvanica levelének főére alatt is, de a parenchyma olyan terje- 

 delmű, hogy a levél fonákán a főér erősen kiemelkedik. 



A C. laevigatán a főér alatt a collenchyma sejtjei sarkos vas- 

 tagodásúak, míg a főér fölött inkább egyenletesen vastag falú sej- 

 tekből álló szövetet találunk, a melyek a főér szélességénél kes- 

 kenyebbek és az alsó felen parenchyma nélkül, felül pedig 

 parenchymával csatlakoznak a főérhez, a levél színe és fonáka 

 felé pedig az élesen megkülönböztethető hypodermáig érnek. 

 A hypoderma terjedelme a főér szélességének felel meg. 



A nyalábok végső elágazásaiban a tracheidákat tág üregű 

 és igen vékony falú sejtek kisérik. Ezen hosszú sejtek körül 

 szintén tág üregű, de rövidebb sejteket találunk, amelyekben 

 azonban még hiányzanak a chloroplastok és csak ezek után 

 következnek az asszimiláló sejtek. 



A C. transsilvanicán az erek ilyen végső elágazását képező 

 és a mesophyll közepe táján elhelyezett nyaláboktól vékony 

 falu parenchymás, majd az epidermis felé collenchymássá váló 

 sejtsorok indulnak a levéllemez epidermiséhez, a melyek e 

 nyalábokat mintegy felfüggesztve tartják. Közvetlenül a levél 

 szélén levő oldalereknél azonban sohasem látjuk e sejtsorokat. 

 E sejtsorok szerepe valószínűleg mechanikai és mintegy utolsó 

 maradványát képezik a főér körül található kiterjedt parenchymá- 

 nak és collenchymának. 



Reinke^ arra figyelmeztet, hogy a C. procera levél- 

 fogacskáiba egy finom nyaláb lép be, a mely azután ott parenchy- 

 más sejtcsoportban végződik és minden ilyen nyalábvégződés 

 felett néhány levegőnyílást találunk, A C. proeerát nem vizsgál- 

 hattam, de a vizsgált fajokon azt találtam, hogy a levélfogacs- 

 kába valóban belép a nyaláb egy ága, és ezt valóban parenchy- 

 más sejtek kisérik; a nyaláb itt elágazik, végső legfinomabb 



* R e i n k e : Seki-etionsorgane ; in Pringsheiin Jahrbücher für wiss. 

 Botanik. Bd. X. 1876. 151. old. 



